XXXVI.	CYRILL	105
Í	de - le - cta - bi - lis	in hu - ma- ni - ta - te. Qui in - e - sti - ma - - -	bi‑
					-‑		
de - le - cta	-	bi - lis		ni	ta - te.	Qui	in	e -	sti- ma	-	bi‑	
	in hu- ma		=			
	72----
-	A-
o‑					~-	-- -	-	
			7J-						
de - le	-	-	cta - bi - lis	in	hu- ma - ni	-	ta	te.	Qui	in	e - sti - ma	-	bi‑	

													
lis	est	et	in - ef	-	fa	-	bi -	lis	in	dí	-	vi	ni	- ta 		
o	— ý		H-~ ň--~v---~			-	ň	~-		rdi-~—~ - --5—~ -	
										
lis	est	et	in -	ef -	fa -	bi	lis	in	di	-	vi	-	ni	ta 		

												
]is	est	et	in	- ef -	fa	-	-	bi - lis	in	di	-	vi	-	ni	-	-	ta 		

V jiných zápisech a tiscích XVI. a XVII. stol. jeví se nápěv z m o d e r n i s o-V a n ý zcela prostě, bez ligatur.
Parallelně s vývojem l a t i n s k é písně » Dies est laetitiae« kráčí od ní odvozená píseň česká »Nastal nám den veselý«.
Zápis latinské písně jest již z r. 1410; český překlad její možno sledovati až V polovině století XV., tedy o n ě j a k ý c h 30--40 l e t později, což nutno konstatovati ke tvrzení Iialbínově, který českou, ne latinskou píseň četl v »starobylém rukopise s;prastarým druhem písma«.
Tento nejstarší zápis č e s k é písně existuje v rkpse V y š e h ra d s k é m kolem 1450. Nápěv jest pouze citován, jest uveden pouze jeho začátek v mensurální notaci černé bez klíče, ale přesvědčuje čtenáře, že dle latinské písně i č e s k á píseň byla v XV. stol, zpívána v církevním modu mixolydickém.