102	CYRILL	XXXVI.

v Hymnologii zná několik písní, jež začínají stejně jako tato, ač údaje jeho pro neznalost starších rukopisu jsou neúpiné a nesprávné.
Dle Jirečka jedna jest: »Nastal nám den veselý beze všeho smutku«. Dies est laetitiae. Lib. pros. et cant. — 1601.	63 Cith.
D r u h á píseň: » Nastal jest nám den veselý, v němž se (jenžto) z panny čisté na-rodil se syn boží. Nobis est natus hodie. Lukáš. 1571. — Táb. — 1601. — Záv. — 1615. — HI. -- SV. 61 Cith. (den přeslavný). — 1659. — K tomuto záznamu Jirečkově předem nutno poznamenati, že slovo j e s t má býti v závorce, poněvadž rukopisy znají dvojí znění :» N a s ta 1 j e s č n á m« a» N a s t a l n á m«. Znění poslední se vyskytuje častěji.
T ř e t í p í s e ň: »Nastal nám den veselý z rodu královského, v němžto nám přjšlo toho dne z života panenského dítě velmi podivné. 1522. — 1531. — 1559.«
Z těchto tří písní Jirečkem uvedených jest první a třetí totožnou. O t ř e t í písni platí totiž, že povstala překladem z latinské »Dies est laetitiae«. Text první písně jest' pouze Rozenplutovou parafrásí na český text písně třetí Proto slova : Dies est laetitiae. Lib. pros. et cant« nepatří k písni prvé, jak mylně Jireček udává, nýbrž až k písni třetí. K tomuto mylnému spojení latinské písně »Dies est laetitiae s českou, na místě prvním uvedenou, pohnul Jirečka nápis Rozenpluta z r. 1601 na str. 97.: »Dies est laetitiae Nota v listu 33«. Nápis ten ovšem nepraví, že je píseň »Nastal nám den veselý beze všeho smutku« p ř e k 1 a d e m latinské »Dies laetitiae«, nýbrž že se jen dle její noty zpívá. Jest v zásadě Jirečkova píseň I. a III. písní jednou.
Balbín prostě cituje » N a s t a I n á m d e n v e s e 1 ý« a o další pokračování textu se nestará, ani neuvádí notace k němu. Kterou píseň z uvedených zapisoval rukopis Balbínem nalezený ? Nelze říci apriorně, poněvadž nečiní Balbín zmínky, zdaž je to pře-klad písně »Dies e s t l e t i t i a e« či zdaž povstala z jiné lat. písně : » N o b i s e s t n a-t u s hodie«. Právě pro toto mlčení Balbínovo nutno prozkoumati napřed originály, z nichž by mohla povstati česká píseň tak neurčitě citovaná, a s latinskými písněmi jest srovnati píseň českou a stopovati jejich vývoj. Mimo to jest zvláště akcentovati, že Balbín cituje pouze český překlad a nikoliv píseň latinskou, což pro určení doby jest velmi důležité.
Dies est laetitiae.	Nastal nám den veselý.

O púvodu vánoční 1 a ti n s k é písně: »D i e s e s t 1 e t i t i a e« nelze říci nic jjného, než v krátkosti opakovati slova prof. dr. Z. Nejedlého,') že vznikla něco málo před r. 1400- a spadá do druhé doby hudebního vývoje latinských písní na konci století XIV., kterýž byl předzvěstí reformy pozdějších písní českých za doby Husovy. Znamená novotu hudební, již u nás uvedl do života arcibiskup Jan z Jenštejna a měla vliv na strukturu vánočních písní českých z doby náboženské reformace v prvých letech sto-letí XV.
Nejstarší zápis kantilény »Dies est laetitiae« uvádí papírový rukopis čís. 42 knihovny Vyšebrodské z r. 1410 nikoliv jako samostatnou píseň, nýbrž jako interpolaci vánočního Gloria. Gloria toto jest psáno c h o r á 1 n í notací na , osnově 4- a 5tilinkové, na prvých 4 osnovách jest klíč C, na ostatních oba klíče zároveň, totéž C na 4, a F na 2. lince.
Budiž uveden aspoň začátek v přepisu, v němž •	obloučky značí neumy.
Glo - ri -	a	in	ex - cel -	sis	de - o	Et in	ter - ra pax
ho - mi - ni - bus bo	-	nae	vo - lun - ta - tis. Di - es est
') Dr. Z. Nejedlý: Počátky h u s i t s k é h o zpěvu str. 318, 339 a nás]. 346, 361. Téhož: Dějiny zpěvu p ř e d h u s i t s k é h o. Mimo to psal o této písni K o n r á d (Dějiny posvátného zpěvu staročeského s(r. 120 a násl.) Báumker I. Mone L, Wackernagel L, Dreves (»Cantiones `Bohemicae« a v Kirchenmusikalisches Jahrbuch« 1886, zvláště Meister (Das katholische deutsche Kirchenlied strana 168 a následující).