XXXVI.	CVRILL	97

Všickni jej však rozhodně ujišfovali, že Diabelliho mši dobře znají a že konečně na tom nic není, to že půjde.
Ministrant zazvonil, pan řídící sešlápnul C, vzal šňupec, shladil třemi mocnými tahy modrého kapesníku stopy jeho s vyčnívající části svého obličeje a zabořil ruce do kláves varhan, u nichž bylo nutno nahrazovati nedostatek oktávových spojek použitím co největšího počtu prstů obou rukou. Varhany v plenu zahřměly, až kostelík se otřásal. Nic platno, zdejší pan řídící to znal! Starý hrobník Koleska to uznával a proto fungoval-]i jako kalkant, rád až do potu šlapal.
Bouřný proud zvukový se znenáhla mírnil, až úvodem ku Kyrie v pianu předehra ukončena. Levá ruka držela akkord, pravá pak zvedla se, aby dala nástup zpěvákům i hudebníkům. Nu, a vida, šlo to, šlo dost. Ne sice tak, jak by si byl pan řídící přál, ale šlo to přece.
Nu však se rozehrají a pak to lépe půjde. Také Gloria šlo slušně, corni troubily statečně, trochu drsně sice, ale to mohlo být. Havlena na trubku konal pravé divy, fanfáry jeho pronikaly, až okna drnčela, a na tom právě on si zakládal, zrovna jako tympanista Kupka, jenž počínal si nejinak, než jakoby skrze kůži až na dno kotlů chtěl se dostati. To je přece chvála boží, říkávali sousedé, až se všecko otřásá a člověku je do tance.
Než v tom, co se to děje ? Jako náraz lodi na skálu, vše se kácí, uniká a nikdo neví, odkud zkáza se přivalila. Co teď? Pan řídící neztratil duchapřítomnost. Pleno to zakříduje. Vytáhl všecky rejstříky, rauškvinta i mixtura a všecka drobná havět kvint, dvou- a jednostopek zaječela. Lokty obou rukou opřel se zoufalý regenschori do klávesů, a hlavou dával znamení, aby všickni přestali. »Mlčte, mlčte, tisíc láter, dost!« Rázem vše ztichlo. -- Obřad pokračoval. Pozornost účinkujících nehodou vzpružena a napiata na nutnou míru, tak že vše bez další nehody se skončilo.
Když jsme po veliké šli z kůru, stá] dole již pan starosta, čekaje na ubohého pana řídícího. Tento očekával nějakou zdrcující kritiku a myslil si: »Pytel čtyráků nevzal bych za tu ostudu«.
Pan starosta přistoupil, podal starému pánu ruku a uznale pravil: » Kakraholte, pane řídící, dneska to ňák slavně nabírali! Zvlášf ten konec Gloria, ono to jen hřmělo. To byla přece sláva!« —
Pan řídící říkával pak vždy: »Nu, dobře to sice dopadlo tenkrát, ale vícekrát beze zkoušky nic af nikdo nedělá, a kdyby měl i samé umělce k tomu!«Ld. A. a'chiitz.
®	®m

RUZHE ZPRAVY
KURS PRO PĚSTĚNÍ LITURGICKÉHO ZPĚVU OD 11. DO 20. SRPNA ROKU 1910 V PRAZE. V KLÁŠTEŘE EMAUZSKÉM koná se pro učitele zpěvu na paedagogiích a pro ředitele kůrů, jak vysvítá z výnosu c. k. místodržitelství v Praze z 3. června 1910 číslo 140.210. Výnos ten praví: »C. k. ministerstvo kultu a vyučování oznámilo výnosem z 25. května 1910 číslo 17.801, že dle zprávy presidenta c. k. akademie hudby a umění ve Vídni (z 28. února 1910) jest projektován ndp. opatem Schachleiterem v Emauzích v srpnu 8- až 12denní kurs pro církevní hudbu, jenž jest přístupný učitelům hudby na učitelských ústavech a ředitelům kůrů (Chorregenten). Kromě praktického výcviku v chorálu na základě theoretických poznatků budou na kursu zavedeny polyfonní skladby a konány budou přednášky o církevní hudební literatuře,
o vícehlasé hudbě, o hře na varhany s praktickými ukázkami a s cvičením v průvodu chorálu. Učitelům, kteří se zúčastní kursu, dostane se k jejich žádosti ze státních prostředků stipendií, aby jim umožněn byl v Praze pobyt a cesta do Prahy. Při-pomíná se však, že jest počet stipendií obmezen. < Koná se tedy internacionální sjezd hudební po prvé na pudě české. Přední zásluha o to přísluší sekčnímu chefovi v ministerstvu k. a v. p. K a n ě r o v i. O s t i‑
p e n d i a (80—300 K) lze se ještě hlásiti u k. a. konsistoře.
MODLITBY A ZPĚVY PPO ŽÁKY STŘEDNÍCH ŠKOL. Upravil Dobroslav Orel, c. k. Professor vyšší státní reálky v Praze VII. V krátké době došel zpěvník již [II. vydání a zaveden na následujících ústavech: Na reálném gymnasiu v Chrudimi a Kolíně, na gymnasiu _v Hradci Králové, Rychnově n. K., Příbrami a Zižkově. Na reálních školách v Praze-I., VII., Král. Vinohradech,

Hradci Králové, Kostelci n. O., Kutné Hoře, Příbrami, Nymburku a Náchodě, na ústavu učitelek v Kutné Hoře, na lyceu dívčím v Hradci Králové a, Chrudimi, a chlapeckém semináři v Hr. Králové a v pensionátě školských sester de Notre Dame tam-též Jest schválen nejd. ordinariáty v Praze, Hradci Králové, Budějovicích a Litoměřicích. Vázaný v plátně 80 hal. Obdržeti lze v každém knihkupectví, jakož i u nakladatele K. Reyla, Praha-{I[. 70.
* MINISTERSTVO kultu a vyučování vynesením ze 4. září 1909 č. 25954 nedalo místa žádosti zkoušených učitelu zpěvu na českých státních středních školách v Praze a v pražských předměstích za přiznání výstavního přídavku u příležitosti jubilejní výstavy v Praze. Toto vynesení ministerstva z r. 1909 intimováno c. k. zemskou školní radou výnosem až ze 7. dubna 1910 č. 48456. — Podobně zamítnuta byla před tím žádost učitelů zpěvu na středních školách v P r a z e, aby jim byla zvýšena remunerace za hodinu vyučovací ze 100 K na 120 K, jako jest pro Prahu proti venkovu zvýšena remunerace o 20 K pro těsnopis.
PÍSEŇ PŘI SV. PŘIJÍMÁNÍ DÍTEK. Na slova Fr. Žáka složil K. Douša. Dvojhlasá česká píseň plynné a živé melodie s velmi snadným průvodem varhan. Text má 10 slok.
ČEŠ[ I NĚMCI ODEBÍRAJÍ CYRILLA ve vikariátu Jaroměřském, jak vysvítá z násl. dopisu. Vysoce důstojný biskupský vikariátní úřade v Chrudimi! Obratem velice rád dovoluji si, Reverendissime, sděliti, že vikariát jaroměřský zůstal specialitou a jí »býti ani nepřestal«. Češi i Němci béřou » Cyrilla«. — Zasluhuje zajisté v piné m í ř e >Cyrill« podpory, at jí tedy všude dojde! »Radostné Allelujah!« Biskupský vikariátní úřad v Cernilově dne 18. března 1910. Onomatizanti faustissima quaeque ! Addictissimus Jan Fr. Seidl.
SCHÚZE VÝBORU Jednoty hudebních stavů ve čtvrtek dne 16. června 1910 ve 4 hod. odpol. v Brně v hotelu Slavia. Pořad : 1. Zahájení a čten]