XXXVI.	CYRILE	85

tisku ukazuje na protestantskou povahu nejen název knihy ACantiones evangelicaea, ale i předmluva samým Melanchthonem psaná a kancionálek doporučující.
Nic nevadí, že v předmluvě druhé praví skladatel mistr V á c l a v N i c o I a i d e s V o d ň a n s k ý, písař obce žatecké : »Nechci se dotknouti nemile nikoho, jenž jinak nežli já, nebo celá církev svatá katolická, a že jejím údem jistojistě jsem, jsem přesvědčen — smýšlí. Když ne právě vlastní tato jeho slova, pak jistě dvě písně, ku poctě mistra Jana Husi v text zařaděné, jsou svědectvím, že NicoIaides, byf i se ještě cítil údem církve katolické, přec de facto dle smýšlení orthodoxní církve již více za úda jejího počítán nebyl.
Od smýšlení autora toho jistě nestál daleko ani majitel knihy. Proto knížka naše jest zároveň neobyčejně zajímavým dokladem, j a k v p o 1 o v i c i s t o l e t í XVI., zvláště v letech 1540—1570 promísena byla náboženská vyznání v Cechách. Některý opravdu nevěděl, kterého jest náboženství! Tak autor kancionálku pře-svědčen jest jistojistě, že jest údem církve svaté katolické, ale jest utraquistou, jak písně ku poctě Husově a přátelství s Matoušem Collinem z Chotěřiny (v předmluvě) dokazují, utraquistou však, jenž jeví již úpiný sklon ku lutheranismu. A takových lidí bylo tenkráte na tisíce. Charakter doby !
PŘÍLOHA.
K článku p. knihovníka Straky se stanoviska hudebního napsal D. O:
Mimo uvedená česká skládání na neděli Květnou a Hod boží velikonoční obsahuje rukopis od str. 1.—27. notované skladby, k jichž opsání užil písař různých předloh. Proto k sobě nepatří. Od str. 1.—17. jest notace bílá mensurální bez ligatur, strana 18.—25. popsána jest notací černou chorální.
Na str. 1. jest »f u g a 5 v o c u m p o s t s e x t e m p o r a« (ex unica voce). V přepise do moderní notace zní:
+t

+ 6
Je to nekonečný kánon v jednohlasu, v němž druhý hlas po třech prázdných taktech hraje totéž co první hlas ; třetí hlas tutéž melodii opakuje po 3 prázdných taktech za hlasem druhým, čili začíná za prvním hlasem po 6 taktech prázdných. Hlas čtvrtý nastupuje za prvním po 9 taktech a hlas pátý po 12 taktech prázdných. To vše může se hráti do nekonečna. Kdy nastupují jednotlivé hlasy v opakování melodie, na-značeno jest v přepise křížky s číslicemi.
Strana 2., 3. obsahuje již zmíněný kalendář.
Strana 4., 5., 6., 7. má trojhlasou skladbu bez textu a bez ceny.
Strana 8., 9. obsahuje trojhlasou píseň »Veselým hlasem zpívejme«. V originálu text jest pouze citován. Dopinil jsem jej ze S t e y e r o v a kancionálu, který má i tentýž cantus firmus jako tento trojhlas v II. discantu. Píseň jest v tonině dorské.