70	CVRILL	XXXVI.

svůj a opatřil ieho kostelu r. 1876 výborné varhany z dílny Steinmeyera Sc Comp. v Oettingách bavorských
Té doby z přílišného namáhání oslábl Křížkovskému zrak a choroba jaterní do-nutila pak jej r. 1877, aby hledal v Karlových Varech *) úlevu, načež setrval na vůdčím místě až do r. 1883, kdy síly jeho ochromila mrtvice. Jel domů do Brna na dovolenou, pak odložil taktovku — ač nerad— docela a strávil poslední dvě léta života svého zádumčivě v zátiší svého kláštera. Dne 8. května 1885 roznesla se po Brně a celé vlasti trudná zvěst: »Křížkovského není již mezi živými«,
Ceská skládání při průvodu na neděli :Květnou a Hod boží
velikonoční.
Podává CVRILL A. STRAKA, bibliothekář na Strahově.	Pokrač.)

II.
Druhé veršování, které v rukopise sahá od str. 43 až na str. 64, přibližuje se zn~.čně ku staročeským hrám velikonočním, ale nelze ho s nimi stotožňovati. Bylo spíše částí obřadů na Hod boží velikonoční, nežli hrou. Výjev pozůstával v tom, jak nadpis i obsah prozrazuje, že jednotlivé školní dítky vystupovaly s napodobenými nástroji, kte rými Spasitel náš byl mučen, z ústraní na jakousi plošinu ve chrámě a držíce nástroi vztyčený, odříkávaly naučené rýmování. V rukopise našem vyskytují se dva varianty.
Otázkou je, byl-li obřad ten katolickým? V rubrikách starých umělců a obsequiálií nenacházíme o podobným výjevu ani zmínky. Podle obsequiale z r. 1496 a 1520 byly obřady na den Vzkříšení Páně následující:
V noci na Hod boží sešli se na znamení velikým zvonem kanovníci, vikáři a duchovní do chrámu, kdež před modlitbou matutina šlo se procesím za korouhvemi a svícemi ku Božímu hrobu. Tam officians zapěl antifony: »Gloria tibi Trinitas« a »Laudem dicite Deo nostro«. Po nich zpíval kantor žalm »Laudate Dominum omnes gentes« střídavě s chorem, jenž opakoval zakončení druhé antifony: »Gaudeamus et exultemus«.
Po modlitbě »Per gloriam sanctissimae resurrectionis« okouřen a pokropen byI kříž v Božím hrobě ležící, vyzdvižen (crux tollatur de sepulchro) a nesen v průvodu za zbožného zpěvu »Cum rex gloriae« k velikému oltáři, kde byl položen. Následovalo matutinum, po němž vyšel průvod k oltáří P. Marie, kde zapěna antifona »Regina coeli«, jež opakována byla na varhanách. Po ní byla obvyklá orace: »Deus, qui per unigenitum...«
V jinou hodinu na týž den žehnány byly velikonoční pokrmy. Kněz v průvodu s korouhvemi, svícemi, svěcenou vodou a kadidelnicí vyšel na obvyklé místo a zvláštními modlitbami žehnal: beránky, sádlo či špek (lardum), holoubátka, kuřátka (pipiones), — ryby, chléb, mazance, sýr, vejce, mléko a med a jiné poživatiny.
Po »Vidi aquam«, kdy kropen byl lid svěcenou vodou, konáno bylo procesí kolem kostela. Při něm zpívala se antifona »Cum rex gloriae« a při zastavení: »Surrexit, sicut dixit« s orací »Deus, qui nos resurrectionis Dominicae...« Při návratu ze zastávky zpívali chlapci hymnus »Salve festa dies« střídavě s verši, které zpíval sbor. Vstupuje do chrámu, zapěl sbor antifonu »Sedit angelus ad sepulchrurn«, prelát pak verš »Crucifixum in carne laudate«. Sbor pokračoval pak: »Noli metuere«, načež vikáři pěli verš: »Recordami, quomodo praedixit«, který sbor končil slavným »Alleluja«.
Průvod tento dle rubrik měl se opakovati každou neděli až do svátku Nanebevstoupení Páně.
Bylo-li veršování naše částí obřadů liturgii katolické podobných, jako tomu bylo při zpěvech na neděli květnou, pak vřaditi by je bylo na místo matutina po průvodu s křížem z Božího hrobu ku hlavnímu oltáři.
*) Bydlil tam v Chebské ul. č. 526.