67	CVRILL	XXXVI.

při vyučování hudbě, kde vedle cvičení praktických se pěstují výkladiy theoretické o fysikálních základech hudby.« Těmto myšlenkám zůstal Strouhal v celém svém spise věren.
Akustika jeho*) obsahuje vedle úvodu osm kapitol, z nichž první dvě jednající o pohybu kmitavém a vinivém jsou průpravou k látce další. V první z nich obsaženy jsou též výsledky vlastního badání Strouhalova o všeobecném analytickém řešení obrazců Lissajousových, vznikajících skládáním dvou kmitů dle dvou os kolmých k sobě. Výklady tyto uveřejnil Strouhal původně ve »Věstníku Královské učené společnosti v Praze na r. 1902«. Nejdůležitější částí pro hudebníka jest ze Strouhalovy »Akustiky« kapitola třetí o základech theorie hudby. V kapitole této probírány jsou vlastnosti tónu a zvuku, výškové odlehlosti tónů, stupnice distonické a tvořeni jich různými sirenami, dále jedná se o dvojzvucích a trojzvucích ve stupnici diatonické a jejich obratech, o základě stupnice diatonické, o tónech, jichž se v hudbě užívá, a jejich označení slovem i písmem. Rada dalších paragrafů věnována jest různým druhům ladění, především přirozenému, pak Pythagorejskému a temperovanému a stupnici chromaticKé, jejíž tvoření vyloženo jest dle staršího pravidla Aristoxenova i novějšího Delezennova. Dále dovídáme se o toninách a jejich příbuznosti, o duální soustavě harmonie a přehledem akustických intervallů končí tato zajímavá kapitola. V kapitole čtvrté vyloženo jest šíření zvuku různými prostředími, v páté probrán jest vznik tónů chvěním příčným u strun, tyčí, ladiček, desk, zvonův a blan, v šesté vznik tónů chvěním podélným u tyčí, strun a hlavně píšFal. 0 úkazech chvění nebo znění současného (o interferenčních zjevech) jedná kapitola sedmá, z níž zase zvláště oddíly jednající o rázech, o tónech differenčních a summačních, o tónech variačních, o spoluznění a resonanci, o konsonanci a dissonanci zaujmou jistě každého ťtenáře hudebně vzdělaného. Kapitolu osmou o fysiologii sluchu napsal do »Akustiky« Strouhalovy professor fysiologié na české universitě Dr. František Mareš. Na konci připojeny jsou tabulky obsahující absolutní výšky tónů dle ladění přirozeného a temperovaného normálního i fysikálního, a konečně abecední seznam.
Vedle bohatosti obsahu patrné z tohoto stručného nástinu vyniká »Akustika« Strouhalova přednostmi společnými všem jeho spisům, totiž neobyčejně mistrným a poutavým způsobem výkladu, jenž, ačkoliv přísně vědecky jest založen, přece jen jest snadno přístupen a osvěžen četnými historickými reminiscencemi i přehledy a tabulkami. Krásné jsou též obrazce, jimiž v hojném počtu (144) jest slovní výklad dopiněn a názor usnadněn; většinu z nich zvláště schematických a geometrických rýsoval si Strouhal sám. Ježto také výprava zevnější jest u Strouhalovy »Akustiky« co nejpečlivější, jakáž jest pravidelně u všech čísel »Sborníku« vydávaného Jednotou českých mathematiků, lze s radostí konstatovati, že ,ak dokonalým spisem o akustice, jako dostalo se vědecké literatuře české » Akustikou « Strouhalovou, nemůže se vykázati jinojazyčná literatura odborná žádná.
Díla Strouhalova těší se ve čtenářstvu českém oblibě nemalé a pině zasloužené a to nejen mezi odborníky, nýbrž i v kruzích širších. Toho důkazem nejlepším jest, že první díl experimentální fysiky, »Mechanika«, vyšedší r. 1900, jest již rozebrán a r. 1909 pořízeno bylo druhé jeho vydání dopiněné za spolupracovnictví professora Dra Bohumila Kučery. Nemáme přání vřelejšího, než aby totéž brzy mohlo se říci také o »Akustice« Strouhalově, aby i jejího druhého vydání dočkal se oslavenec Strouhal v piné svěžesti a síle duševní i tělesné, jakož i aby podařilo se mu zavrcholiti veliké životní své dílo a dáti českému čtenářstvu do rukou ukončenou celou »Experimentální fysiku«,
*) Vyšla jako čís. VI. »Sborníku Jednoty českých mathematiků v Praze« r. 1902 o XVI -i- 462 stranách; krámská cena exempláře krásně vázaného do plátna jest 11 K.