46	CVRILL	XXXVI.

nichž by byla na místě i krátká informační přednáška o přednášených zpěvech. Z dirigentů se nám jistým a I<lidným vedením sborového tělesa nejvíce zamlouval p. M. Doležil, ač i ostatní, zvláště B. Gsóllhofer, jevili talent a velikou míru dirigentské zkušenosti.
* PŘÍLOHOU K ČÍSLU 3. jest Harantova >Missa quinis vocibus«, kterou prof. dr. Z. Ne-jedlý ve vratislavské knihovně nalezl i odnotoval, a ředitel kůru C. Sychra opatřil znaménky před-nesu. Úvodem k vyspělému dílu Harantovu píše prof. dr. Nejedlý následujících několik slov, jež v příloze jsou redakcí volně přeložena do latiny, aby i cizina se mohla obdivovati dílu českého mistra. Všechny církevní jeho skladby pocházejí z doby, kdy byl ještě katolíkem. — Krištof Harant z Polžic, muž znamenitý, stavu panského (* 1564, j 21. června r. 1621), proslul záhy vedle svých politických schopností, jež mu přinesly pro účastenství na českém povstání smrt rukou katovou, i svými snahami uměleckými. Byl básník latinských básní (carminum), spisovatel českého cestopisu do sv. země, kreslič neméně dovedný, především však hudebník, za doby císaře Rudolfa II. na císařském dvoře i jinde na dvorech svými skladbami dobře známý. I jeho heslo bylo vyjádřeno notami »Virtus ut sol micat.« České kontrapunktické skladby XVI. stol stály zjevně pod vlivem tradic lidové písně duchovní, jež byla zvláště pěstována literátskými bratrstvy (spolky di]ettantic pro provozování zpěvu chrámového). Tato lidovost zjevně odlišuje české kontrapunktiky od umělých mistrů pravé nizozemské školy. Také Harant prozrazuje tento vliv domácí tradice, ač zase blíží se nejvíce umění cizích mistrů, již udávali směr hudby za Rudolfa II. na pražském císařsl<ém dvoře. Dovednost, s níž kombinuje hlasy, sotva dává tušiti v crěm skladatele-dilettanta. Patrně jelio prací nebylo málo. Dnes zatím známe jen malý jich zlomek. Za života Harantova tištěny, pokud známo, dvě skladby: 1. »Maria K r o n« (s textem německým) vyšlo ve sbírce Bernh. Klingensteina »Rosetum Marianum« (1604), obsahující 33 skladeb mariánských od nejoblíbenějších tehdy ,kladatelú. Nově vydal v nové notové úpravě Jan Branberger (1910). 2. »Qui confidunt domino«, šestihlasé motetto vyšlo jako příloha Harantova cestopisu r. 1ř08 (motetto vzniklo r. 1598 v Jerusalemě), nově vydáno K. Steckerem. 3. Mše tuto vydaná zachována v rukopise městské knihovny vratislavské (sign. M 767), obsahujícím sbírku mší z doby Rudolfa 11, Otištěna mnoli v úpravě partitury, ale v notaci původní v »Casopise Českého Musea« 1905—7. Notace nevykazuje vedle obvyklých ligatur a nepatrného užití hemioly nic zvláštního. Hojné užití naznačeno již v rukopise a po-drženo ovšem c při tomto otisku. Malé úchylky otisku od rukopisu jsou naznačeny v zadu v po-známkách. Mše, jež jestzapsána v pěti samostatných hlasech (bez partitury), označena názvem: »Super Dolorosi martyr« [sic].
* BRNO, B. KNĚŽSKÝ SEMINÁŘ. Při akademii na oslavu sv. Tomáše Aquinského zazpívali bohoslovci »Hy cnus« ke cti sv. Tomáše od A. Hromádky, dále Křížkovského »Pastýř a poutníci«, »Sv. Cyrill a Method« k 25. výročí jeho úmrtí, a Perosiho »Crux fidelis«.
* KONCERT KŘÍŽKOVSKÉHO provedlo dle zprávy »Našince« 2. února pěvecké sdružení »Nešvera < v Olomouci. Počal mužským sborem »Hvězdy, dvě se z východu«, který zazpíván byl s nadšením, jakým právě Křížkovský dovede svými sbory uchvátit zvláště zpěváka. Na to vikář P. Josef Vyvlečka pro-mluvil o P. Pavlu Křížkovském. Vylíčil pohnuté fase jeho života a zachytil v každé z nich i jeho tvůrčí

činnost hudební, již ocenil, zmíniv se podrobněji o skladbách na programě koncertu Křížkovského. Přednáška vyvrcholila konstatováním, že Křížkovský je zakladatelem české hudby. Řečník dopinil obraz života a tvorby Křížkovského jeho osobním portraitem zvláště z doby působení na dómském kuru v Olomouci. Další program koncertu, na němž byly sbory »Zpěvy vánoční«, »Utonulá«, »Starý s mladou«, »Dar za lásku« a »Pastýři a poutníci«, pro-veden byl bezvadně. Jednotlivé sbory byly do po-drobnosti vypilované a jemně secvičené, a pusobiiy piným kouzlem hudby Křížkovského. Solové písně »Zábrana« a »Zahučaly hory« s něhou a hloubl<ou zazpívala sl. Heřma Žárská. Barytonové solo při »Pastýřích a poutnících« převzal p. M. Smolka. Koncert pevnou rukou řídil p. Stanovský.
NA POČEST IOLETÉHO PANOVÁNÍ jeho Em. nejdust. pana kardinála Leona Skrbenského ze Hříště na stolci sv. Vojtěcha uspořádali ctpp. bohoslovci zdejšího 1<n. a. semináře malou domácí slavnústku za přítomnosti vznešeného oslavence a četných pozvaných hodnostáře v neděli 6. března odpoledne Spojené sbory (český a německý) před-nesly pěkně za řízení učitele zpěvu dp. Josefa Pěkného, katechety, na počátku »Ecce sacerdos« od Ig. Mitterera a ke konci »Tu es Petrus« od M. Hallera. Mezitím přednášeli střídavě dva vybraní řečníci přiměřené slavnostní oslovy a blahopřání a sbory zpěváku a hudebníl<u dle národností rozdělené ně-kolik zpěvních a hudebních čísel. Nejdústojnější arcipastýř mile dojat proslovil na konec srdečným, sobě vlastním způsobem vzletnou řeč a pohovořiv s hodnostáři a s alumny, uspokojen vrátil se na Hradčany.
* N. KUBÁT, »Missa jubilaei solemn i s i n F-d u r. Příloha k čís. 1. r. 1910 našeho listu byla Kubátova mše do F-dur, kterou za řízení skladatele ideálně přednesl chrámový sbor arci-děkanského chrámu Páně v Plzni při cyrillském sjezdu 9.10. září 1909. Již tehdy úsudek přísného a znalého auditoria vyzněl pro skladbu Kubátovu příznivě a by] redakci časopisu směrodatným pro její vydání jako přílohy k orgánu > Obecné Jednoty Cyrillské«. Úmyslně vzdalovali jsme se veřejně pro-nésti svůj úsudek o této mši a čekali jsme, co řekne cizina. A ta již promluvila. »M u s i c a s a c r a<, č. 3., r. 1910, str. 26. píše toto: »Jako příloha k časopisu »Cyrill,, vedenému D Orlem, uveřejněna byla jubilejní mše N. K u b á t a pro smíšený sbor s pruvodem varhan a 4 dechových násfrojú ad lib. Jest v této mši hudební tah. Nástupy dechových nástrojů označeny jsou *. Zvláště při unisonu jednotlivých nebo všech hlasít moduluje obligátní prúvod varhan překvapujícím zpusobem v chromatických průchodech a modulatorních obratech, ale neupadá do chromatismu. Skladba jest pracována v u š 1 e c htílém moderním slohu a vzbudí slavnostní náladu. Každému ze čtyř hlasů jest dána bohatá příležitost k oddechům, ve dvojhlasu i troj-hlasu, ano při kredu i při solových hlasech je všude ušlechtilá melodie, jež štastně všude se vyhýbá užívaným a otřepaným harmonickým obratúm.« — K této lichotivé kritice cizojazyčného listu dodáváme, že mše Kubátova puvodně byla komponována k jubileu císařskému a velmi nenápadně se v ní ozývají motivy rakouské hymny. Nikde nevyžaduje na sopránech přemrštěné výšky a pro přirozené vedení hlasu jest přístupná i menším chorúm. Každá skladba jest zpěvnou, která má hudební cenu. A to piným právem nutno říci i o mši Kubátově. »Obecná Jednota Cyrillské« pinila jen svoj úkol, když vydáním jejím umožnila její rozšíření. Jest jen na odběratelích »Cyrilla«, aby ji zařadili do svého