18	CYRILL	XXXVI.
Pro hudbu církevní a specielně pro theorii hudby m e n s u r n í stol. XV. a XVI. u nás má nesmírnou důležitost znalost H., jíž luští u nás p r v n í spletité problemy pravidel staré mensury, tempa a taktu v kritických poznámkách ku Blahoslavově a J o s q u i n o v ě M u z i c e (r. 1896 vyd.). Každý řádek jeho, ba každé slovo svědčí o jeho velikém studiu a znalosti mensuralismu, jemuž před ním se v Čechách nevěnoval nikdo. A tuto jeho činnost v oboru tak důležitém pro poznání snah hudebních ve stol. XVI dosud neakcentoval nikdo ani při jeho oslavách šedesátých narozenin. Po jeho vydání Blahoslavovy Muziky dívali jsme se zcela jinak na Blahoslava a jeho Muziku, než jako na dílo pouze cenné po stránce gramatikální. Hostinský ukázal, v jakém spojení byl Blahoslav a Solín s hudební intelligencí zahraniční a jak oba popularisovali vědu hudební u nás, kde všecko šlo i tehdy tempem zdlouhavým.
Hostinského »36 nápěvů světských písní českého lidu z XVI. stol.« jest dokumentem, jak úzce spiata byla před 30iety literatura světská s duchovní a jak vzájemně se doplňovala a promísila.
Jako předseda komise pro s b í r á n í l i d o v ý c h písní dovedl všem jejím členům dáti bezpečnou direktivu a oduševniti tak důležitý podnik folkloru českého.
Hudba řecká byla jeho koníčkem. Mluvě o ní mohl ukázati i své hluboké vědomosti filologické. Bohužel jeho extense o tomto předmětu ani mezi pěstiteli kultury řecké nenalezly vždy náležitého ocenění. Vedle umění klassického i umění křesfanské nalezlo v něm vždy spravedlivého interpreta.
Ve svých přednáškách upoutal každého posluchače digressemi, jež hlavní body látky osvětlily a popularisovaly přísně vědecké jeho výklady. Nezapomenou jeho rysův tváře, krásné a přesvědčivé mluvy a hloubky slov vděční posluchači školy průmyslové, akademie umění, konservatoře hudby, dramatické školy a university. Jeho slovům nebylo možno odolati.
Byl ve své kritické činnosti sice bezohledně objektivním, ale vždy pobádal k další práci, dovedl rozohniti.
Veliký učenec, ryzího charakteru, člověk vždy k práci pobádající učitel, muž před-bíhající svou dobu, tof Hostinský, jenž i za svého života uviděl zráti ovoce svých snah a se Smetanou i Fibichem dělí se o vavřín slávy české hudby.	D. 0.
Ceská skládání při průvodu na neděli květnou a hod boží
velikonoční.
Podává CYRILL A. STRAKA, bibliothekář na Strahově.	(Pokcač.)
rvýtiskjsou: »Erotemata musicae practicae...ad usum scholae Luneburgensis Saxoniae aliarumque puerilium, olim a Luca Lossio in l u c e m e d i t a, Norimbergae in officina Theodori Gerlatzeni A. 1570.« — Podává
jednoduchým a názorným způsobem nauku o základních pravidlech hudby mensurální a
a dovozuje vše na příkladech.
Druhýtiskjsou: »Cantiones evangelicae adusitatas harmonias, quae in ecclesiis B oemicis per totius anni circulum canuntur, autore M. Venceslao Nicolaide Vodniano, reipublicae Satecensis notario. Vitebergae, exc. haeredes Georgii Rhaw 1554.« Je to lutheránsky zabarvený utraquistický kancionálek pro české kostely, zajímavý jak autorem, tak zvláště předmluvou Filipa Mclanchthona o národě českém a písněmi v něm uvedenými s nápěvy ; texty jsou latinské, pře-klady to starobylých písní českých.
Nás zajímá hlavně rukopis, jenž, jak jasně z výčtu letopočtu na str. 4. vysvítá, psán byl kolem r. 1538, a z rukopisu ony strany zvláště, jež obsahují žehnání na květnou neděli. Aby se nerušil postup ve vylíčení tohoto žehnání, uvedeme až v příloze str. 1—27., jež neuvádějí ničeho ze svěcení a počneme hned líčiti vlastní úkol náš, jak zapsán jest od str. 23-43.
Obřad český počíná na str. 27. rukopisu antifonou »Osanna«, po níž následuje hned antifona »Fulgentibus palmis« při rozdělování ratolestí a ostatní zpěvy průvodu