8	CVRILL	XXXVI.

řečené z r. 1496 (v Norimberce u Stuchse ze Sulcpachu tištěné) ') byl obřad žehnání ratolestí následující.')
1.	Antifona »Ossana« s modlitbou »Deus quem diligere . «
Lekce z knihy Exodus, která jest však zde značně delší, sahajíc až ku » .. ecce gloria apparuit in nube. «
Evangelium: »Cum appropinquasset« s modlitbou: »Adesto nobis omnipotens Deus . . «
Následuje pak exorcismus květu a ratolestí, jehož rituál římský nezná, modlitbou » Exorciso te omnis creatura .. «
5.	Žehnání palem děje se modlitbou »Domine, sancte Pater, omnipotens aeterne Deus, mundi conditor ..« touž, které v rukopisném nlissálu užito hylo ku prefaci. Také konečné modlitby jsou zvláštní: ,Omnipotens sempiterne Deus, qui in diluvii effusione .." a ,Omnipotens sempiterne Deus, flos mundi .."
Následovalo zvláštní žehnání oliv, pro které zvolena byla modlitba ,Petimus Te, Domine .. ut hanc creaturam olivae .. táž, jíž užito bylo v missálu římském po prefaci. Žehnání to rozšířeno bylo modlitbami ,Auge, quaesumus, fidem .. " a „Deus, qui per olivae ramum . , "
Po té opakovalo se žehnání palem modlitbami: „Benedic, quaesumus, Domine hos palmarum sen olivarum ramos . . Deus, cuius filius pro salute generis humani de coelo descendit ... Omnipotens, sempiterne Deus, redemptor humani generis . . . "
Teprve po požehnání ratolestí a oliv následuje preface a to zcela jiná, nežli v missálu římském: Te, Domine, Inter cetera mirabilium Tuorum praecepta laudare .. "
Po prefaci uvedeno jest pět modliteb, z nichž opět dvou v missálu římském ne-nacházíme, totiž druhé a třetí : a) „Deus, qui filium Tuum . . misisti. b) Deus, qui filium Tuum unigenitum pro redemptione dignatus es dirigere . . . c) Omnipotens genitor d) Omnipotens, sempiterne Deus, qui filium Tuum super pullum asinae sedere fecisti . . e) Deus, qui miro dispositionis ordine.”
10.	Po pokropení svěcenou vodou a okouření ratolestí nastalo rozdělování jich za zpěvu antifony: ,Fulgentibus palmis	. .”
11.	Jakmile ratolesti byly rozdány, vyšel prúvod z místa svěcení za město, jak z rubrik vysvítá, do nějakého kostela, kde měla býti sloužena mše sv. nebo zastávka při prúvodu učiněna. Po cestě pěly se antifony: „Cum appropinquaret ... Cum audisset	Ante sex dies . . a Collegerunt principes.`)
Další obřad konal se, jak rubrika dí: „in cacumine montis” t. J. na temeni vrchu. Patrně rozuměti jest tomu tak, že na vrcholku hory, byl-li tam kostel, sloužena byla výše připomenutá mše sv., nebo, nebylo-li tam kostela či kaple, konala se zmíněná „zastávka” na volném prostranství vrchu. Jinak těžko by bylo vysvětliti další předpisy rubrik, které jsou tu poněkud nejasné.
„Na temeni hory” dva z prelátíi (nebo čelnějších kněží) sami zapěli verš: ,Unus autem ex ipsis Caiphas . . ., po níž celý sbor zanotoval ,Ab illo ergo die	. .”
13.	Potom zase chlapci zpívali sami hymnus: „Gloria laus . . Israel es . Coetus in excelsis . . Plebs Hebraea . . Tibi cum palmis . . Hi Tibi passuro . . . Hi placllere .. Po jednotlivých verších opakoval vždy celý sbor „Gloria laus	"
Po ukon\ ení hymnu toho nastal výjev, který za našich dnú zdál by se nám poněkud rozpustilým a s vážností bohoslužebného obřadu špatně se shodujícím, leč v dobách tehdejších nejen že byl trpěn, nýbrž dokonce vážně pojímán. V prúvodu totiž ta-žen byl na podstavci kolečky opatřeném dřevěný oslík, na němž seděla postava Spasitelova. V dřívějších ještě dobách býval prý v prúvodu živý oslík, na němž sedíval kněz
') Strahovská knihovna má dva exempláře, z nichž prvý ~VI 10.) má starožitnou vazbu s nárožnicemi tepanými a s nápisem »Agenda‹. Zajímavo jest, že nápěvy jsou na tištěné čtyři linky rukou vpisovány a liší se od nápěvu v obsequiale z r. 1520 tištěných.
-) Podrobný popis viz Dr. Ant. Podlaha »Nejstarší tištěný rituál pražský z r. 1496<. Časopis katol. duchovenstva roč. 1903 str. 183.
Poslední dvě antifony jsou v obsequiale o něco pozdějším z r. 1520 v pořadí přesmyitnuty. Jinak jest celý obřad stejný. »Obsequialium benedictionum opus eximium architectonica arte Hieronymi Holtzels, civis Nuremburgensis, impensis vero spectabilis viri Nicolai Cancellarii Crumenauensis secundwn ordinarium ac rubricas alme Pragensis ecclesie Caractere iocundissimo impressum Anno a Nativitate Domini 1520, 15. Kal. Novembris. finit Feliciter.« Pěkně zachovaný exemplář s dřevorytem sv. patronu český h jest v knihovně strahovské pod sign. ACHV 42.