XXXVI.	CVRILL	3

svátečních trubte v trouby nad obětmi zápalu, aby vám připomněly Boha vašeho. (IV. Molž. 10, 10.)
Ještě jednou zazní trubky sboru kněžského jako oslava předvečeru velikého svátku. Kristus zatím se uchýlil do domu Markova; s t o r i a při orchestru zradou znějícím vy-líčila, jal{ Kristus zasedl s apoštoly ke stolu; varhany zahrají známý motiv Kristův, jenž smutným hlasem zpívá, že ho jeden z apoštolů zradí. (Amen dico vobis, unus vestrum me traditurus est.) Apoštolové však táží se jeden po druhém v mužském sboru:
Ten. 2.
Nun quid e - go sum Do - mi - ne
Na jejich dotazy, kdo by z nich byl zrádcem, odpovídá Kristus smutně při průvodu varhan: »Kdo omáčí ruku se mnou v míse, ten jest,<. (Qui intingit meam manum in paropside, hic me tradet.) — Dotaz Jidášův přináší oboj ; po taktě touž melodií ptá se Jidáš : »Zdali já jsem ? «
Pp‑
Nun quid e - go sum RaU-bi?
Přisvědčuje Kristus melodií vzatou z chorálních pašijí ve Svatý týden.
grave.	rítard.
a-R •—R- f R	f- -R=—•—•- -•°~ —

Tu 	di - xi 	sti
Po vzrušeném allegru orchestru přednáší Maria v č. 3. z velepísně Šalomounovy slova: Indica mihi, quem diligit anima mea, ubi pascas, ubi cubes in meridie? Quaesivi illum et non inveni. Zaznívá v jejím zpěvu lyrický motivek:
	expressivo	33 -‑
	In	-	di - ca
Tímtéž motivem počíná v č. 4. i úvod orchestrální k smíšenému sboru, ba i sám zpěv žalmu 134. »Laudate Dominum«, po němž následuje sbor ženský (žalm 102.: Domine, non secundum peccata .. a žalm 78.: Adjuva nos ..).
Závěrečný sbor dílu 1. v osmihlasu (kvartet ženský a mužský) opakuje »Laudate Dominum ..« Chválí Boha a jemu žalmy prozpěvuje tu v jásavé, mohutné homofonii, tu pílí hlas za hlasem v oslavě boží, až pianissimem zakončují všichni oslavu boží v před-zvěsti velikých událostí, jež líčí díl II.
II. DÍL. — EUCHARISTIE.
Čís. 5. Po orchestrálním úvodu »molto moderato« v As dur nastupuje m u ž s k ý c h o r, aby slovy hymnu připravil náladu na »p a s c h a« n o v é, a osvětlil již již se blížící zázrak, kdy v Kristově ruce bude spočívati Kristus sám. »Pascha starodobé« — to byl beránek zabitý, v němž nezlámány kosti — ,pascha novodobé", — to jest náš Kristus, beránek velikonoční čistý, nepřekonatelný chléb pro svaté duše ; v ten smysl vyznívají slova choru:
Iam Pascha nostrum Christus est, paschalis idem victima,
et pura puris mentibus
sinceritatis azyma.