2	CVRILL	XXXVI.
byl jen obraz, odtud sama svatozářná Kristova tvář shlíží na žasnoucí učedníky a paprsky své lásky je proniká.
Hartmann kněz-umělec dává unášeti se kontrastem dvou těch světů i myšlenek a každému z nich věnoval díl svého oratoria.
DÍL.
Cís. 1. 1e 14. Nisan. )erusalem hlučí zástupy. Všude přípravy k svátkům, vojsko římské pohotově, aby pomáhalo zachovávat pořádek. Kněží již se sešli u Zlaté brány; v záplavě paprsků zapadajícího slunce jako červený mramor leskne se síň Šalomounova, na schodišti chrámovém kupí se židé. Městem celým zazní náhle pozouny kněží, — svátky začaly. Do zvuků pozounů mísí se jásavý jejich kvartet »Exhortatus est in virtute tua Domine et in refectione sancta tua, Domine.«
Hlaholí všichni D dur bomofonně, ve fortissimu na motiv:
Ten. I,	n
Ex - hor - ta - tus est in vir - tu - te tu - a.
Maria tajemným hlasem altovým jako prorokyně zpívá v B dur o nasycení národů mannou, chlebem s nebes, jenž má v snbě největší líbeznost. (Angelorum esca nutrivisti populum tuum. Panem de coelo praestitisti eis omne delectamentum in se habentem.)
Zpěv Mariin budí v lidu vzpomínku na mannu za dob pouti předků jejich na poušti Sinajské a mlhavou jakous představu vzbuzuje o novém, lepším nasycení. Proto propuká lid v jásot, opakuje i motiv i slova sboru kněžského nejprve v D dur homofonně, pak thematicky, při čemž z D dur přechází do h moll, aby vrátil se v jásavém výkřiku »Do-mine« v D dur.
Cís. 2. Setmělo se; je již úpiný večer, jak počínají líčiti v pianu cella za průvodu kontrabassů a tuby. V y p r a v o v a t e 1 k a (storia) za průvodu dřev naznačila sopránový m úryvkem, že ke Kristu Pánu odebral se sbor apoštolů, aby se ho zeptal, kde chce jísti beránka. Dotazy jednotlivých apoštoli v nastupují střídavě v hlasech mužského sboru. Zajímavá jest jejich otázka se opakující:

U - bi - vis pa - re - - - mus
Krista nezjevuje autor osobou, nýbrž jen hlasem. Ví, že těžko by bylo pěvci bez umění mimetického výraz tváře božského Mistra představiti, proto pěvce skrývá u nástroje královského a sám jej uvádí vždy, když má mluviti, vážným, velebným motivem:
Tema di Cristo. Grave. Organo solo

Kristův barytonový zpěv provázen jest jen hlasem varhan, jenž nejlépe dovede ztlumočiti božské Kristovy myšlenky. Posílá Kristus apoštoly dle slov Písem, aby šli do města k muži jednomu a sdělili s ním, že u něho zasedne za stůl, aby jedl beránka. (Ite in civitatem ad quemdam et dicite ei: Magister dicit, tempus meum prope est, apud te facio Pascha.) — Když storia oznámila, že apoštolové poslechli hlasu Kristova, zpívá 2 e n s k ý s b o r za průvodu houslového sola: Quando habetis ..., = Při hodech, dnech