atd.

-89

sboru dokonce i sbor solový, tof vše vyžaduje pevnou ruku dirigentovu 'a pilné studium zdatného, v _polyfonii zdomácnělého a řádně obsazeného sboru.
Tyto neobyčejné obtíže u provedení této skvostné skladby jsou bohužel příčinou nevalné popularity její. Toliko nejpřednější sbory mohou se na provedení této mše odvažovati. Za to však doporučuje se co nejvřeleji ke studiu všem snaživým skladatelům a dirigentům — i našim odpůrcům; nebof p. autor touto skladbou skvěle dokazuje, čeho v dotčeném Památníku theoreticky a aestheticky několika běžnými jen slovy byl naskizzoval.
Vedle této velkolepé skladby napsal Stecker tři svazky motett pro nejhlavnější svátky církevního roku ve stylu poněki u j;ž ~7olnějším, za to však přístupnějším, jež vyšly u Fr. A. Urbánka. Doufejmež proto, že podobnými, běžnou praxi našich kůrů respektujícími skladbami poměrně chudou literaturu domácí ještě obohatí, abychom nebyli nuceni ohledně snadnějších, populárních a praktické potřebě menším kurům vyhovujících děl obraceti svůj zřetel k cizině.

N),~
Různé směry hudby církevní a oratorní.
Diatonieko-ehromatieká studie.
V instruktivním kursu pěveckém v srpnu 1904 v Hradci Králové přednesl fan Ev. Zelinka.
(Pokračování.)
D
 orický na fis magnifikat neznámého skladatele 16. věku s velkou tercií, malou sextou a pravidelným závěrem v moll s citlivým tónem v sopránu: ++	allegYo
~_--p ~_t— ~~~ o-•	=~ _~
	I	I	,i	I	~
I
Žalm 50. :>Miserére« od Palestriny v tónině jónické chromatem ozdobené:
Adagio
~~	-~-	~	I	Í v	~	I	I	I
Čím hlouběji vnikáme v staroklassickou hudbu polyfonní nebo homofonní, tím více poznáváme, že chromatický živel nálady církevní nepoškodil, poněvadž duch skladeb těch o chorál se opíral, kdežto skladby copové pseudo-církevní majíce za vzor oratorní tvorbu kiassickou, místo této chopilý se menuetu a jiných podobných vymožeností: