-85

Hle! Cyrillské jednoty vzaly si za úkol pěstovati krásno hudební a zpěvné ctrrámové, ony vystihují povznesenost, cenu a význam i mravní obrodu církevního tohoto umění, znají vliv jeho a prostředky k němu; jak velice účinkují tu i na utvrzení víry, naděje a lásky, ctnostného života v sobě, v lidu, v národě! Dobrý Cyryllista není zmítán vášní, světobolem, hříchem, ale chrání se, drží se, uchová se v ctnosti, zachová si jak mysli, radost září z očí jeho, nebeská slast ovívá tváře a skráně jeho, jest příjemným svým spoludruhům, všem lidem milým — jen jeden záblesk mírní únos nadšení a cítěného blaha, totiž vědomí přítomnosti vševládného Boha nejsvětějšího, a ten pocit vluzuje mu do oka výraz úcty, vážnosti a ovládání sebe, ale dodává mu též zvýšené krásy, unášejícího půvabu duševního a vzbuzuje v pozorovateli údiv, lásku a čest. Cyrillské jednoty takto působí vychovatelsky, zušlechfují krasocit, zjemňují mrav, dávají člověku patřičnou cenu, zjednávají mu vážnosti a uznání u druhých.
Před Cyrillistou vzorným a zdárným se smeká. Jeho odplata bude i hojná v nebesích. Přední úkol totiž cyrillských našich snah jest šířiti chválu a čest Boží, z;elebovati bohopoctu, oslavovati velebu Boží zpěvem a hudbou, to dle předpisů církve svaté, tyto předpisy ve známost uváděti, je prakticky uplatňovati a tím i čest církve a vážnost k ní před moderními hanobiteli zastávati a ji šířiti.
Jak plesá srdce moje, že mohu slavné shromáždění patřiti kolem sebe, v zátiší našeho milého opatství! V Želivě již od 800 let chválí Boha synové sv. Norberta modlitbou a zpěvem; dnes připravili jste nám, velectění, radost a potěšení, že po 800 letech dnes ještě pěstuje se i od laiků týž církevní duch, táž hudba a týž chrámový zpěv, kterým nejlépe již tehdy oslavoval se všemohoucí neskonalý Bůh a který nejlépe osvědčuje se i v našich dobách, nebol je to zpěv chorální, zpěv přirozený, zpěv z bohonadšení vzniklý a Duchem svatým posvěcený a vedoucí k oslavě Boží a též k zušlechtění idealnímu a vzdělání kýženému člověka. Za tu účast vaši, vele-vážení měšfané humpolečtí, za ty hody krásné, jež jste nám, veledůstojný pane dre. Mrštíku, tak zdařile přichystati ráčil, za váš všech příklad krásný, přátelé a rodáci čeští, přijměte můj opatský dík! Zdař Bůh!:
Obšírným doslovem zakončil pak předseda vdp. Dr. Mrštík celý sjezd a vzdal díky všem korl)oracírn a bezmála i všem jednotlivcům, kteří jakkoliv o uskutečnění sjezdu nějakou zásluhu sobě získali.
Po krátkém občerstvení odebrali se všickni do prostranného jasného chrámu Páně, kde bylo požehnání, při němž od domácího sboru provedeny dvě lidové písně z kancionálu t. zv. telečského od r. 1663, pak litanie od J. Chmelíčka a »Pange lingua< od J. Wintra. :>Te Deum« od Říhovského ze zvláštní ochoty zapěl liturgický sbor Humpolecký. Dodatkem zapěl sbor domácí několik skladeb vícehlasých :
1.	Chvalozpěv Marianský od Sychry na slova arcibiskupa Jana z Jettštejna (t 1400), přeložená z latiny od Xav. Dvořáka (střídavý jednohlas se smíšeným čtverozpěvem) ;
»Všemohoucí Bože náš,, píseň (smíš. 4hlas) »v času zarmouceném a nebezpečném, proti Turku a Tataru zpívati«, jak v kancionálu telečském psáno stojí; 3. »Vidi agtram<: od J. Zelinky, smíš. 4hlas; 4. Velikonoční Offertorium :>Confitebuntur< pro smíšený sbor od F. X. Witta. Vlaská skladba benátského kapelníka Giovanni Croce pro vysokou polohu tenoru odpadla.
A již nadešla doba rozchodu. Někteří odebrali se ze Želiva přímo do svých domovú, většina však zaujala opět žebřinové automobily a vrátila se bez úrazu, nepřetrhl-li se už žádný provaz, do Humpolce. Před odjezdem předseda sjezdu vsdp. arciděkan poukázal i na tu harmonii, která prý následkem občerstvení povstala
2