— 77 Řada tónů sestavená v objem oktávy :

vyskytuje se v dorické, phrygické, lydické, mixolydické i aeolické řadě tónové bez ohledu na to, že každá z jmenovaných na př. dorická velkou sextou, phrygická malou sekundou a lydická zvětšenou kvartou vynikati má, atd. Citu hudebnímu, praxi podřizuje se zde veškeré theoretické studium.
Enharmonika zde důsledně ovšem provedena není, poněvadž nauka o skladbě počíná v staré době uměním kontrapunktickým a vyvinula studium harmonie. My pak studiem harmonie počínajíce připojujeme nauku o uměleckém spojení dvou nebo více melodicky vyvinutých hlasů na základě harmonie t. j. kontrapunkt. Obé v nejnovější době ohromného vývinu systému chromatického v jedno splývá, poněvadž každá i jednoduchá homofonní skladba melodický vývin jednotlivých hlasů podmiňuje.
Důkazů hojnost pro svrchu uvedený systém vyvíjející se chromatiky nalézáme ve skladbách Palestrinových, mších a rnotettech, Orlandových kajících žalmech, ve skladbách Waltherových, Frescobaldiových atd.
Jak často užívá Palestrina a j. průchodné septimy při závěru, jest známo:

					

									
Moderní závěr s citlivým tónem a septimou:
-	•-Í-= není také žádnou zvláštností.,__
~š~ t
Palestrina užívá rád v dó-		atd. i 1 °
~_ _ • T-©-- rické tónině tohoto závěru :	`
Jaký tedy div, když slyšíme jak nejasnou, ba nepravdivou jeví se nauka o starých modech církevních. Všecko to, co zříme v partiturách staré hudby klasické a ve skladbách pro varhany věku 15. a 16., uvádí veškeré tradicionelní po-dání o předmětu starotóninovém ve zmatek a podává nepřátelům chorálu zbraň jízlivou ale nespravedlivou proti snahám církevně -hudebním. Mnozí umělci zavrhují naprosto harmonického průvodu nápěvů chorálních jednak z té příčiny, že absolutní tyto zl)ěvy vznikly bez průvodu a za druhé, že nutné často akcidentály t. j. chromatické změny v průvodu mění diatónickou náladovost staré hudby, avšak řekněme přímo, jsou to pouhé domněnky. Chorálová nálada jest patrna i ve skladbách starých, chromatikou nasycených. Uveřejnil jsem před nedávnem v 11. se-šitě svazku 111. sbírky skladeb pro harmonium, »Zvon« u Fr. A. Urbánka v Praze, chromatickou toccatu, kterou složil slavný římský varhaník století 16. G i r o l a m o F r e s c o b a l d i. Jest to jedna z nejzajímavějších skladeb varhanních v modu phrygicko - chromatickém e f fis g gis a b h e cis d es e, počínající e moll trojzvukem v poloze kvintové, končící e dur akordem v téže poloze, odlišně tedy od tradice,