70 —

Vy, velectění pánové, nejvíce povznášející směr umění zpěvného a hudebního obrali jste sobě : pěstování hudby chrámové. Zpěvem a ušlechtilou hudbou velebiti a uctívati Toho, od kterého všechno dobro pochází.
Vy jste pěvci dobra, a pěvce dobra milují bozi. Proto, slavné shromáždění, s vámi Bůh jest!
Nahlédněme do historie kteréhokoliv národa, zajděme až do těcli dob, kdy první známky kultury se u něho objevují, a tu shledáme, že v začátcích každého vzdělání znamenati též základy k umění vůbec, především však počátky umění hudebního, a čím větší výše kulturní ten ktery' národ dospěl, tím vyvinutější jest umění jeho, tím bohatší a dokonalejší jsou výtvory jeho.
Zpěv pak jest výrazem nejvlastnějšího cítění vnitřního, jest umění nejduševnějším, a dle dokonalosti, dle souzvuku a dojemnosti zpěvu dá se souditi na ušlechtilost, mrav a jemnou mysl toho kterého národa.
Proto jest umění hudební a zpěvní zároveň vychovatelem a vzdělavatelem národním, čím více láska k zpěvu a hudbě v lidu jest rozšířena, tím více ušlechtilosti,. jemnosti v lidu nacházíme, tím více mizí divokost a surovost mravů.
A kde lépe lásku ke zpěvu a hudbě mezi lid šířiti a tím mrav jeho zušlechfovati, nežli tam, kam má snadný přístup, a kde volno se mu shromaždovati při krásné,. libé hudbě chrámové, kde harmonie zvuků přivádí v duši souzvuk citů, povznáší ji k oněm nadzemským výšinám, kde tuší mocnost nejvyšší, a tak způsobilou ji činí,. aby nadchnuta byla pro dobro a krásu veškerou.
V našem svatém náboženství křesfanském již s prvními počátky jeho zaveden byl zbožný zpěv chrámový.
Ve svém svatém nadšení věřící vycítili, že nejvhodněji Tvůrce nejvyššího velebiti mohou krásnou písní nábožnou, když ve svatém nadšení duši svoji v pokoře a odda nosti před Nejvyšším sklanějí a citům těmto zbožnou písní výraz dají.
A tak zbožná mysl křesfanského lidu vypěstovala mnoho krásných písní chrámových, které do mnoha tisíců počítati lze. V tomto počtu církevních písní nezaujímá náš národ místo poslední. I národ náš, který vždy zbožností a ušlechtilostí mysli vynikal, honositi se muže značným počtem jak co do textu, tak i do skladby hudební krásných písní a chorálů již od starodávna, jak o tom svědčí přečetné sbírky, kancionály zvané, kteréž do dnes nám uchovány jsou, a kterých si jako drahých ;památek a odkazu předku našich velice vážíme.
A když vy, velectění pánové, na zušlechtění a povznesení zpěvu a hudby chrámové pracujete, činíte tak po zvyku zbožných předků našich. Nejen že hledíte odkazy jejich udržeti a zachovati, ale vy jich hledíte zvelebiti a rozmnožiti, a protož budiž vítán do středu města našeho kdokoli hřivnou svého nadání a umění přispíváš k pěstování hudby posvátné, kdokoli chováš v prsou zápal posvátného nadšení, kdokoli posvěcuješ sebe i jiné uměním ze všecli nejduševnějším a kdokoli konečně přítelem jsi přesné, ryzí hudby chrámové«.
Po vzletné řeči pana starosty města následovaly dle programu poučné a poutavé přednášky : p. J. Wintra, řiditele kůru v Kolíně »O přednesu chorálu gregorianského« a p. V. Říhovského, učitele hudby na paedagogiu v Chrudimi »O předpisech církevní hudby«, mezi nimiž konal docent Jurkovič, vicerektor bohosl. semináře v Hradci Králové, s účastníky cvičení v chorálu dle »Oltáře«, dle »Requiem«, upraveného od Wagnera a dle mše ke cti sv. Řehoře, zpívané o-jubileu téhož světce v basilice vatikánské.