— 69

Než vrafine se zpět ku sjezdu a jeho postupu. Při pontifikální mši sv. provedena byla: Missa »in honorem se. Theodori« pro 4hlasý smíšený sbor s průvodem varhan op. 67 od J. Nešvery, Offertorium »Filiae regum« 4 hlasé od Witta, »Pange lingua« 5hlasé od M. Hallera. Byla to pravá pochoutka v zastrčeném koutku za oltářem nepozorován a nevyrušován při výše uvedené pontifikální mši sv. naslouchati nejen zpěvu vícehlasému, ale i chorálně předneseným částkám mše sv.: introitu, gradualu, postcommuniu a jemné hře na varhany. Bylo patrno, že kůru hudebnímu nejednalo se o to odvraceti pozornost věřících od oltáře a na sebe obraceti, nýbrž že jen doplňoval zpívanýrn slovem význam vznešené oběti a svými výkony mysl věřících k spoluobětování sebe a pohroužení se ve sv. tajemství spíše povzbuzoval, než aby ji od pobožnosti odluzoval. Jen »Hosannah« mše Nešverovy podivně zalehlo v uši posluchače, ne vinou zpívajícího sboru, nýbrž nezvyklým, prazvláštním nápadem skladatelovým. Volil několik taktů v hopkujícím rythmu, snad aby naznačil bezměrnou radost ve slově :>Hosannah obsaženou, kterou člověk časem i poskokem na jevo dává. Připadl mi též posv. tanec Davida krále před archou úmiuvy, pak onen neobyčejně radostný šum a jásot, když lsraelité o letnicích při oběti zápalné Hosannah zpívajíce, ratolestmi, jež v rukou drželi, ve vzduchu mávali a oltář oběti zápalné obcházeli. — Náhlá však pomlčka po několika mála skočných taktech poučuje nás, že nám pozemšfanům nelze ještě tak se radovati, jako oněm blaženým duchům andělským, ku kterým se jen na okamžik při drahé oběti mše sv. přidružujeme. —
Ukázky rozličného druhu církevních skladeb po mši sv. přidané vyzpívány byly s toutéž elegantní lehkostí a přesností jako mše sv. sama. Provedeno bylo: 1. J. C. Sychra »Benedicta et venerabilis< pro 4hlasý smíšený sbor s průvodem varhan; 2. J. E. Zelinka: »Kyrie« a ,>Oloria< z Missa brevissima tertia; 3. C. Hrazdira: >Ascendit Deus« pro 4hlasý smíšený sbor s průvodem varhan; 4. K. Nápravník: »Kyrie« a »Sanctus« ze mše D dur pro 8hlasý smíšený sbor. Číslem 2. (»Kyrie« a %>Gloria« z Missa brevissima tertia »in honorem sc. Francisci Seraph.« od J. E. Zelinky pro 2 hlasy s průvodem varhan, viz příl. ,>Cyrilla<, 1903, č. 9. a 10.) chtěl p. řiditel kůru ukázati, kterak lze i na kůru slabém, kde nedostává se dostatek a výběr mužských neb ženských hlasů, přec zavésti i s prostředky nejjednoduššími správný zpěv liturgický. — Mohutný dojem zůstavilo číslo poslední: výše dotčeného pana K. Nápravníka, mladistvého nadšence pro umění hudební, osmihlasé »Kyrie« a »Sanctus<.
Po službách Božích uvítal v zasedací síni městské radnice, kde všecky přednášky a cvičby se konaly, starosta města a říšský poslanec, slovutný pan Fílip Bečvář, účastníky sjezdu řečí následující:
»Cítíme se tím velice poctěnými, že právě město naše za místo vašeho slavného sjezdu jste zvolili, a bude naší snahou, abychom návštěvu vaši dle sil svých zpříjemnili a naše sympathie vám vstříc přinášeli.
Jak vás také vřele nevítati, když v ušlechtilé snaze přicházíte k nám, abyste vzájemným sblížením, přátelskou poradou a vespolným dorozuměním k další práci vaší se povzbudili a posilnili.
Krásný úkol, který jste sobě obrali, pěstování zpěvu a hudby církevní, shromáždil vás ve zdech tohoto města, i musí to city naše povznésti a srdce naše vám nakloniti.
Vždyf zpěvem vůbec povznášíme mysl svou od věcí všedních k nadšením pro zájmy ušlechtilé, zpěvem více než slovy dáváme výraz náladě našich citů, našich tužeb, mocněji pronášíme náš bol i radost svoji.