— 68

ze spisů a pomůcek dotyčných a navštívil skoro všecky cyrillské exercicie v posledních létech na různých místech diecése Králové-Hradecké pořádané. Byl též před několika lety na sjezdu Cecilianských jednot v Řezně. -- Takto vyzbrojen počal vzdělávati jiné. Získal v městě značný počet pěveckých sil pro liturgický sbor kostelní. Ty počal soustavně a pravidelně cvičiti, dvakrát až třikrát za týden, a uváděti v tajnosti správného, procítěného přednesu. Žádnou skladbu nepředložil sboru, kterou by byl napřed sám důkladně nepromyslil a neprocítil. Snažil se vniknouti v ducha a náladu, jakou as skladatel rněl, když ten neb onen kus tvořil. Pak vysvětloval sboru, kterak to ono místo přednésti třeba, aby zpívané slovo shodovalo se s bohoslužebným úkonem, který současně u o°táře se děje (jak na př. v Gloria přednésti třeba slova »Adoramus te«, »lesu Christe« atd., aneb v Credo kterak zpívati: >Et incarnatus est<: >Crucifixus< atd.). Konečně neprominul tak snadno pochybení proti správnému přednesu af zaviněné, af nezaviněné, ale hleděl okamžitým napravením chybu ihned odčiniti.
Za takové vedení, které vycházelo ne z ducha robotního, nádenického, ale pro-niknuté láskou k věci samé, byli mu pěvci sami vděčni a hleděli každému pokynu jeho ochotně a rádi se podříditi, což ovšem vésti muselo a také skutečně vedlo k provedení skladeb liturgických při napjaté pozornosti účinkujících téměř bezvadnému. Tím nabyl bohoslužebný katolický zpěv Humpolecký chvalné pověsti v širém vůkolí a mnohý odborník i neodborník pronesl okřídlené slovo: Všecka čest sboru tak secvičenému i jeho cvičiteli. -- S většími nesnázemi spojeno bylo povznésti zpěv lidový. Ten měli jaksi ve výhradním nájmu někteří křiklouni. Jinak se zpívat nesmělo, než co a jak oni chtěli. — Na kruchtě dělali si právo, že oni jsou vůdcové zpěvu lidového. Dělali už dříve revoluci nejen proti řiditeli kůru, ale i proti správě duchovní. A podařilo se jim získati tehdejší správu města na svou stranu a zvítěziti. Ale tenkrát nepochodili. Když nynější řiditel kůru energicky žádal od nich, aby zpívali dle >Oltáře«, nařízeného od duchovní vrchnosti pro celou diecési, obořil se na něho jeden z řvavých : »A kdo jest zde na kruchtě pánem?- P. řiditel kůru obrátil se k němu a pravil zcela klidně, ale pevně: ->Nepochybně já.« — A od té chvíle byl pokoj. Při nejbližších volbách sboru literátského zmizeli křiklouni z výboru. A nyní cvičí se ti, co dobré vůle jsou, rádi a ochotně dle návodu p. řiditele ve zpěvu lidovém a mimo to konají se cvičby v písni kostelní pravidelně jednou za týden, i také s lidem v kostele, tak že vniká porozumění pro správný přednes písně duchovní též do lidu a ujímá se poznenáhla záliba v pěkném lidovém zpěvu kostelním i v kruzích nejširších. Pravda, že i těmto cvičením předchází důkladná příprava p. řiditele kůru, který sárn napřed každý verš a skoro každé slovo nové písně sobě promyslí a pak dle slovného přízvuku, který s hudebním vyrovnati se snaží, pro sebe zazpívá, aby též lidu říci mohl, jak mají zpívajíce text správně před-nášeti. Když za dne do únavy ve škole, jsa povoláním svým učitel, se nalopotil a v rozličných spolcích nacvičil, pak ještě do noci chodí po pokoji a bručí si písně – z »Oltáře,, kterak by dle udaného nápěvu a dle přízvuku slov měly správně se přednésti. Toto vše nepravím, abych někomu lichotil. Nad takovou malichernost jest každý duch opravdu energický a pro věc samu nadšený vysoko povznešen. Uvedl jsem, co předesláno, jen proto, abych vysvětlil, že za krátký poměrně čas vynikl dle úsudků znalců i neznaIců kostelní zpěv v Humpolci na výši značné dokonalosti a dá Bůh, že zdokonalí se ještě více. Zpěvu tomu napomáhají v Humpolci výtečné varhany (stavěné Riegrem opavským a opravené letos Petrem pražským), pak výborný varhaník p. K. Nápravník, učitel Plačkovský, sestřenec p. ředitele kůru a věrný pomocník jeho v očistě a obnově hudby chrámové.