-66

bylo třeba, tak že i když ten, onen odřekl, byl přec nevyhnutelně potřebných ještě počet dostatečný. Snad by se budoucně doporučovalo, navnadit řečníky dříve, takhle v zimě neb záhy z jara, aby si mohli vnadu (therna) důkladně prolilédnout, z pramenů a pomůcek ji opepřit a tak především sobě milou a libou a pak i posluchačům živnou, chutnou a třeba i trochu mlsnou učinit. Takové záhy a s chutí polknuté nástrahy by se pak pozvaní kapři tak snadno nezbavili a bylo by možná potom v pravý čas do pevného keseru je chytit a vytáhnout bez dlouhých okolků na sucho, totiž před obecenstvo na podium neb aspoň ku stolu předsednickému. Ale tohle jen tak mimochodem řečeno, bez ujmy lepšího o věci mínění a zkušení.
Den první.
Sjezd sám, k němuž redakce »Čecha<. vyslala zvláštního zpravodaje, dp. Ferd. Schmidta, faráře v Chotyšanech, počal v pondělí dne 7. srpna společnou schůzí v prostorné a vzdušné dvoraně Sokolovny o 8. hod. večerní. Svolavatel a předseda sjezdu vdp. arciděkan Dr. Mrštík uvítal účastníky řečí následující:
»Bylo to r. 1894 o prázdninách, když pořádána byla v tomto staroslavném městě krajinská výstava, sjezd učitelský a spolu vikariátní konference duchovenstva Bylaf tu l)Éíležitost lákavá, aby nová, v témž roce v život vešlá královéhradecká diecésní Jednota Cyrillská, mohla ve známost uvésti a rozšířiti zásady přesné htidby posvátné. Vystoupení naší jednoty ovšem bylo skromné. Požádal jsem zdejšího zasl. řiditele kůru v tomto městě, by přednesl se statečným sborem svým některé ukázky pravé církevní hudby a moje maličkost konala zde přednášku.
Že símě telidáž vsazené bez zdárného účinku nezůstalo a že myšlénka cyrillská, myšlénka reformy církevní hudby, pevně se zde zakořenila, uzříme patrně na sjezdu, kterýž dnešním večerem počínáme. Sjezd náš koná se za protektorátu slavné zdejší městské rady i za blahovolného souhlasu jeho Mil. želivského ndp. preláta, za spolupůsobení královéhradecké diecésní jednoty, zdejšího starobylého literátského sboru i horlivého chrámového sboru liturgického, a želivské fartlí jednoty Cyrillské.
R. 1894 odbyta schůze asi za 3 hodiny, nyní s dnešním večerem má trvati sjezd náš takřka po 3 dny. R. 1894 konány pouze jednoduché přednášky po jednotlivých vikariátních schůzích duchovenstva, od té doby však myšlenka cyrillská rozšířila se po celé diecési. V sídelním městě diecése v Hradci Králové na popud ndp. biskupa Edvarda zorganisováno účelné vyučování círk. zpěvu a zvláště římského chorálu v bisk. kněž. semináři, na katedr. kůru provedena celá řada skladeb v čistě círk. stohu a zachovávány liturg. zákony v příčině proměnlivých částí mše svaté, pořádány mnohé duchovní koncerty, jimiž poznání pravé církevní hudby se šířilo, škola cyrillská cvičila nové pěvce, nově zřízený odbor literátský pečoval o zavedení písní dle »Oltáře<, nového zpěvníku diecésního, a pořádány byly v rozličných místech diecése sjezdy přátel církevní hudby pod jménem cyrillských exercicií a sice třídenní v Hořcích r. 1896, v Hradci Král. r. 1898, v Kutné Hoře r. 1899, v Jičíně r. 1900 a v N. Brodě r. 1901, 4denní instr. kurs v Hradci Král. v r. 1904, dvoudenní exercicie v Nové Pace r. 1904 a jednodenní v Dačicích, ve Freiheitě, v Heřm. Městci, v Chocni, ve Chvalči, v Litomyšli, v Lomnici n. P., v Opočně, v Polné, v Ranné a ve Velké Úpě, tedy celkem na 11 místech.
Tolikeré exercicie nezůstaly bez užitku. Všude získáni horlitelé pro církevní hudbu, na mnohých místech založeny byly farní jednoty Cyrillské, a kde poměry nedovolovaly, aby zřízena byla formálně farní jednota Cyrillská, pěstován přece církevní zpěv v duchu reformy, takže taková místa zcela přiměřeně mohou čítána býti jako skutečné farní jednoty Cyrillské.