-63

V roce minulém byl náš repertoir rozmnožen o následující : J. Giittler, op. 80, jubilejní mše (velmi účelná), J. Georgio, Wesselack, VI[f. Motetta (IV. příloha »Cecilie« 1875 (dílo znamenité), Drahlovský : »Te Deum laudamus < pro 4 hlasy a varhany (z »Varyta«).
Též studovány dvě dvojhlasé mše (pro
soprán a baryton) od Zelinky, které však
dávati se nemohly pro oposici altů a tenoru.
Náš nynější sbor pěvecký skládá se ze

sopranistky předešlého sboru a 5 žákyň novicek, pak ze 2 dam ochotnic ; pak 6 altistek žákyň a 1 ochotnice; tenor 1 a pak jeden pan učitel mimořádně spoluúčinkující ; basy 2, a pak jeden student universitán, kterýž znamenitě jsa ve zpěvu vzdělán, o všech svátcích a prázdninách horlivě spoluúčinkuje. Jméno tohoto vzorného mladíka pro jeho nezištné a přehorlivé účastnění se zasluhuje býti jmenováno ; je to pan josef Minařík, posluchač filosofie na české universitě pražské.
Qařdo Havlasa, řiditel kůru.

B. DOPISY.

I iadruby. (Zpráva o činnosti sboru chrámového r. 1904.) Sbor chrámový vytkl si za účel pěstovati a zvelebovati církevní zpěv a hudbu. K tomu cíli scházel se ku pravidelným zkouškám, které se konaly ve školní budově. Všech členů v minulém roce bylo 40.
Sbor účinkoval při nedělních službách Božích provedením mší vokálních troj-až čtyrhlasých, o svátcích a zvláštních slavnostech provedením mší instrumentálních. Zejména pr°isobil k oslavě Jeho Veličenstva, k uvítání J. B. Milosti Dra. Jos. Doubravy, při slavnosti položení základního kamene k novému filiálnímu chrámu v Seimicícli dne 9.— 10. června 1904).
Provedeny zde byly skladby od Horáka, Kemptnera, Sclr6pfa, Palestriny, Beethovena, Hniličky, Procházky, Škroupa, Proška a j. Mimo to spoluúčinkoval při slavnosti vánočního stromku provedením vánoční zpěvohry od J. Koštalíka.
Povzbuzením vdp. děkana Fr. Klapala zavedeny byly v adventní době roráty, při kterých mnozí členové sboru zpívali a tak k důstojnému povznešení této krásné pobožnosti účinně přispěli.
Pokud se týče Cyrilliké jednoty, učiněny byly pokusy k založení téže již roku 1895, avšak vzhledem k malému počtu obyvatelstva naší osady (čítá jen 460 obyvatelů) nepotkaly se snahy tyto se zdarem.
Nevzdává se podepsaný naděje, že, dá-li Bůh, letošního roku se Jednota za

pomocí příznivců církevního zpěvu založí a tím způsobem bude možno ještě vydatněji a blahodárněji vytknutého cíle dosáhnouti, k čemuž zdař Bůh !
J. Pelřkrin, ředitel kuru.
Z f inerilty. New-York, květen 1905. Pořád se chystám, že napíši dopis do mého, nmě tak mílého Cyrilla«, ale pořád velké práce a povolání mne zdržuje. Abych nebyl dlouho dlužníkem, slíbil jsem to, — alespořr kratší dopis napíši, a až jen budu míti trochu více času, přijde dopis delší. — »Motu proprio« sv. Otce Pia X., které i v »Cyrillu bylo uveřejněno, dalo Americe velikou ránu. Ačkoli v mnohých koste-lích dosti církevně se zpívalo, přece v mnohých - a troufám si to říci — ve většině kostelů pravé koncerty se odbývaly. Dovolím si někdy poslati ukázky toho, co bylo zpíváno — a Cyrillisté sprásknou ruce. Americký kněz zdá se býti svým chováním ne-nucenější, ano volnější než evropský ; mohlo by se souditi, že snad je, jak se říká, »lax‑
nější Ale kdo by tak soudil, velmi by se mýlil. Pravý americký kněz jest velmi po-slušný — a totéž lze říci i o biskupech. Proto patrna je všude snaha, aby » Motu proprio« sv. Otce dle možnosti se vypinilo. Veliké oběti se dějí, a stojí to práci a peníze, a kde to jen trochu možno, činí se všecko, aby hudba v chrámu Páně byla dle Motu proprio uspořádána. Co se týče chlapeckých sborů, zde se to může lehčeji státi než v Rakousku. Většina kostelů má své školy, a v nich své katolické učitely