58 —

bohosiužebném a při bohoslužbě vůbec. Arcibiskupský vikář byi zavázán opatřiti každého jednou sukní na léto a jednou sukní a kápí na zimu z duchodu vsi Libkovic. K obědu a k večeři chodili dílem střídavě ku prelátům kostela. Alhert z Poděhúz zřídil r. 1375 (viz Tomek, III., 63) v kostele pražském oltář sv. Václava, ustanoviv, že oltářník či kněz k tomu oltáři zřízený povinen jest chudé a nemocné kleriky kůru a školy kostela pražského 14 dní vydržovati pro nedostatek hospice.
Tyto kurové žáky, též choralisty (chorales) zvané, přijímal kněz kantor, avšak se schválením děkana kapitoly po zkoušce ze zpěvu a čtení. (Tomek, Dějiny města Prahy, II1., 150.) Přijímalo se jich také více přes 30, chtěli-li kteří sloužiti kostelu dobrovolně, prozatím bez zaopatření. Z toho lze nám souditi a poznávati, že mládež byla tehdáž mnoho a pilně cvičena ve zpěvu. Nebot jednak bylo tehdáž zasvěcených svátků značně více než nyní, jednak bylo i mnoho kostelů po zemích českých, v nichž pomáhali také »clerici cliorales, jak hodinky, tak mše a nešpory zpívati. (V libri erectionum hojně dokladů.) Ano právě z četného ustanovování těchto kleriků v Čechách lze také souditi nám, že příkaz předešlé doby, aby každý kněz měl školního klerika (clericum scholarem), jenž by mu při mši svaté četl epištolu a odpovídal, a s nímž by žalmy zpíval trval až po tuto dobu nepřetržitě dále. (Viz homiliář opatov., fol. 43b.)
Když dosti promluvili jsme o školách kapitolních a klášterních, budiž nám dovoleno zminku učiniti i o škole farní, aspoň jedné, totiž u sv. Haštala v Praze.
Karel Navrátil »Osudy kostela, fary a školy u sv. Haštala (Rohlíček a Sievers) 1861, str. 11. vypravuje nám o farní škole u sv. Haštala, o níž zmínka se činí roku 1374 v nadační listině, v níž jakýsi Mikoláš Trzieska, kněz, odkazuje 32 groše chudým žákům školy Haštalské, a dí, že povstání školy sv.-Haštalské souvisí asi s tou dobou, kdy v nově vystavěném kostele počaly slouženy býti farní služby Boží (t. j. zajisté už dosti let před rokem 1357, viz str. 9). Balbín (fol. 109) praví o farní škole té : Scholae ad D. Castulum celebres primitus fuerunt, sed postea multa ornamenta amisere, školy u sv. Haštala zprvu slavnými byly, ale potom mnoho lesku ztratily. --- Na str. 18. dovídáme se o některých nadacích věku XV. žákům (t. j. zpěvákům) na stravu a na maso. Die pamětní knihy (1. 138) dovídáme se, že každého téhodne dostávali na maso 5 gr. míš.; před každým hodem Božím a před pražským posvícením po 10 groš. míš.; r. 1570 zvýšena jim týdenní expense na 20 gr. míš. Mimo to páni osadní vařili a dávali oběd žákům, a kdo by se byl zdráhal, platil pokutu 10 kop míš. gr.
R. 1594 společně osada Haštalská a Křížská (bylyf spojeny) vyživovala žákovstvo na ten způsob, že osada Křížská ročně přispívala na expensi 8 kop 20 gr. míš. ; r. 1604 dávali ročně 15 kop; r. ] 620 ale již 20 kop na expensi ; dříví do fary i do školy dávat se uvolili a stanovili, že osada Haštalská, jsouc větší než Křížská, po tři týdny pořád a Křížská čtvrtý týden obědy žákovstvu vařiti bude Dle pam. knihy L, 142, r. 1621 vydávány byly žákům cedulky, jež jim vykazovaly, kdy a u koho se o oběd ucházeti mají.
Mimo to bylo žákovstvo voláno ku pohřbum, začež jim dle usnesení osadních jistý plat se dával. Žákovstvo mělo svoj příbytek v školním domě vedle školních mistru.
O pohřbech vůbec a zpěvu při nich vypravuje nám Zikmund Winter (Kulturní obraz českých měst, život veřejný v XV. a XVI. věku, díl 11., str.210.) Dovídáme se o taxe pohřební a o tom, jak velice zpěvu dbali předkové naši, že nebylo téměř pohřbu beze zpěvu. Taxa pohřební byla od nejchudšího, kde není co vzíti přiro-