46 —

v jisté dny, jako o sv. Martině, kterého ctili za svého patrona. Při takovýchto ohcltůzkách zpívali hojně písní nejen nábožného, ale i světského obsahu. Někdy i též vzorně se nechovali, takže proti nim musilo býti zakročeno, a bývali i rozličně trestáni. (Viz též »Podkoní a žák«, satyrickou báseň té doby.)
Vrchní řízení žákovstva při kostelním zpěvu příslušelo správci školy, či škol-mistrovi (rector neb magister scholae). Avšak zpěvu ve škole vyučoval tak zvaný cantor, jenž Uyl podřízen školmistrovi. Kromě kantora býval ještě succentor« podzpěvák}. Jedině při škole svatovítské v Praze, jež pokládala se tehdáž za vyšší než všechny ostatní, neměl kantor žádné služby ve škole, nýbrž jen v kostele, byl tedy podle našich pojmenováni asi samostatným řiditelem kůru, kdežto ostatní byli zároveň učiteli, avšak hlavně a původně jen zpěvu.
Kdo chtěl správcem školy se státi, musil dokázati schopnost k tomu zkouškou
u skolastika kapitoly pražské neb u jeho náměstka. Tento skolastik byl viibee nejvyšším představeným škol v Praze i po celé diecési.
Odměna či plat těchto řiditelů a učitelů zpěvu kostelního záležel nepochybně
v jistých ročních platech a požitcích, o nichž nemáme však skoro žádné paměti. Mimo to měli správcové ti, nebo i kantoři a succentoři, též příjmy z nadání zádušních za své služby při výročních mších, vigiliícli, hodinkách, nešporách a j.
Od rodičů bohatších žáků brali nepochybně také jistý školní plat, jak bylo obyčejem i v jiných zemích toho času.
Volba správce školy příslušela bezpochyby té které obci.	(Pokračováni.) Ni
Obecná jednota Cyrillská.
V YROČNÍ ZPRÁVY ZA ROK 1904. Díecése Brněnská.

Farní jednofa Cyrillská v IPolehradicích. Naše jednota Cyrillská postupovala tímže směrem jako v létecli předešlých. Pečovalat přesně o liturgickou hudbu při slavných službách Božích v roce právě uplynttlérn. Dbalaf o to, aby všecky předpisy sv. katolické církve týkající se zpěvu chrámového svědomitě zachovávány byly.
Nově nacvičeno : »Zdrávas Maria«, dvoj-zpěv pro tenor a bas od F. Strmiska a »Zpěvy vánoční« pro čtyry ženské neb mužské hlasy od Chmelíčka. Zpíváno vždy po předchozím cvičení přesně liturgicky o všech zasvěcených svátcích a sice: Introit a Commtmio vždy případné cliorálně, Gradualia, Offertoria a motetta případná smíšeným, po případě mužským neb ženským sborem od vesměs doporučených skladatelů. Mše zpívány střídavě a sice : Missa secunda, tertia,

quarta od Mich. Hallera, Obersteiner : Missa »in hon. sc. Ruperti Weber: Leichte Messe, Singenberger : Missa in hon. sc. Joannis Baptistae<, Diebold : Missa »Te Deum laudamus Singenberger: Missa >-in hon. sc. Caeciliae«, Jaspers : Missa quarta, Kaim : Missa »lesu Redemptor« a --in hon. sc. Henrici«, Algaier : Missa » in hon. sc. Annae
J. Cainer: Missa >,in hon. B. Mariae Virg.. a mše od Sch~pfa, jakož i při církevních obřadech případné zpěvy obstarávala. Dále zpívala při zádušní mši za zakladatele jed-noty t dp. faráře Filipa Toufara, pak při polrřbecli přispívajících členů Jednoty : Vinc. Macháče a Antonína Kundery, jakož i v den památky všech věrných zemřelých vždy Requiem od Singenbergra. Konečně při oddavkácli členů Jednoty jako výbavou za snahy v Jednotě. Ve cvičení mladšího do-