39 - -

literním vyučování tolik píle a zevrubnosti věnovati tomuto tak důležitému prostředku vychovávacímu, ač není-li náhodou také ředitelem kůru.
Řeč lidská a hlas lidský jest dar Boží a my máme jej využitkovati k oslavě a zvelebování Boha, tot nejvyšší jeho určení.
Má-li však důstojně zaznívati ku chvále Stvořitele, musí býti hlas lidský pěstován a to hned z mládí. Již dítky mají býti ke zpěvu držány a cvičeny, aby útlé hlásky jejich důstojně zaznívaly k oslavě Božské velebnosti.
Proto vedle obecné školy měla by býti v každé farnosti zřízena také pěvecká škola ku vycvičení sboru chrámového, aby nadanější dítky s dobrým materiálem hlasovým tu byly cvičeny; kdyby žák v takové škole dvakrát týdně se cvičil, jakých výsledků by se tu docílilo? Svědomitý učitel po roce již dospěje tak dalece, že může jednohlasé, ano i dvouhlasé mše v chrámu Páně důstojně provozovati. Jaká radost pro učitele, žáky, správce duchovního a pro celou obec, když jasné dětské hlásky zaznívají ve velebných klenbách chrámových dle vůle samého Spasitele našeho: »Nechte maličkých přijíti ke mně.«
Práce s dětmi má též svoje výhody:
1.	Shromažďování zpěváčků nedá mnoho pobízení, mnoho námahy, přijdou, jak se říká, na zavolání.
Navštěvují zkoušky pravidelně, bez bázně, bez starostí, ochotně, bez nucení a třeba každý den.
3.	Obětavost jejich jest všeobecně větší než u dospělých. Někdy snad jsou ze školy poněkud unaveny, ale krátký pohled vzhůru vzpruží mladé duše. Modlitba v tomto asi smyslu je posilní: »Milý Spasiteli, ty dáváš mi denně 48 půlhodin, z těch chci Tobě jednu půlhodinu věnovati. Mnoho ovšem to není, pomyslím-li na ty tři hodiny smrtelné ouzkosti, ve kterých jsi na kříži pněl. Ale neskonalí láska Tvá zvětšuje tento náš skrovný dárek v očích Tvých, odpust nám za naše zpívání naše hříchy. A ty duše ubohé našich zemřelých nechf brzy se k Tobě dostanou, kdež by rády pěly, tak jako my často zpíváme: Sanctus, Sanctus, Sanctus, Dominus Deus Sabaoth.a
Jak rádi pak zasednou žáci do lavic, a mezitím co jiní spolužáci jejich se někde venku nevázaně baví, oni pozvednou svých hlásků ku zpěvu, a Bůh, který i v skrytě vidí á slyší, odplatí jim i učiteli.
Ale nejen dítky mají se přidržovati ku zpěvu církevnímu, nýbrž i dospělí, aby též jejich mužné, vyspělé hlasy ku chvále Boží zněly v chrámu Páně.
Proč by měli mladí a dospělí jen vždy ku své zábavě tento dar Boží, hlas lidský, používalo ?
Malý skřivánek vzlétá časně z rána k nebesům, a zpívá svůj chvalozpěv Stvořiteli svému, jenž mu daroval život a zpěv; květina poskytuje svoji vůni co kadidlo v chrámu Páně, slunce rozšiřuje svou zář c e l ý m vesmírem ku cti Boží, jenž vše tak krásné stvořil — a mladý mužský hlas by neměl nikdy zaznívati v řeči církevní při bohoslužbách ?
Vždyt vyskytuje se i mezi pracujícím lidem mnohý zvučný hlas, mnohý na-daný zpěvák, jenž by rád svůj hlas dal sobě zušlechtiti. Ovšem, práce a namakání, udržovati dospělé při stálé chuti a vytrvalosti, jest vždy větší, jak seznal každý z kollegů. Myslím, že v tomto případě vzpružujícím prostředkem jest pěstovati vedle církevních skladeb také občas zpěvy rázu světského, národní písně a podobné; bývá řoditel kůru obyčejně spolu sbormistrem zpěváckého spolku místního, takže o materiál notový není nouze.