Y]f~ I I1Lc
ČASOPIS
jaro kafolickou hudbu posvátnou
v Cechách, na Moravě a ve Slezsku,
zároveii
ORCxAS 02M E JUNOxY C7RXLLSZ`2.
Majitel, vydavatel a redaktor:
1905. RočniK XXXI[.	F. J. LEHNER.	C]slo 3. a 4,
Obrana reformy církevní hudby,
Napsal Frant. fircísek. (Pokračování.)
Josef Cainer, řiditel kůru u sv. Jindřicha v Praze a proslulý skladatel ryze církevní hudby, narodil se roku 1837 v Praze.
Studovav na realných školách pražských pěstoval také Hudbu na klavír a housle. Roku 1857 absolvoval jako jeden z předních žáků varhanickou školu za řiditelství Karla Pitsche. Roku 1859 byl jmenován varhaníkem u sv. Štěpána. Vedle toho působil až do roku 1874 jako učitel hudby na některých hudebních ústavech.
Cainer pokusil se dosti záhy o skladbu hudební, zprvu světskou, později však výhradně církevní, v kteréžto také vynikl. Prvním pokusem jeho byly dvě orchestrované mše a jedna s průvodem varhan, jež tehdejší kritika velmi příznivě přijala. Díla tato tiskem vydána nebyla, pročež pro nás neexistují.
R. 1878 byl Cainer jmenován řiditelem kůru hlavního chrámu u sv. Jindřicha, kde dodnes působí v duchu ryze církevní hudby. Byv po 20 téměř roků varhaníkem pod různými, výhradně jen pseudocírkevní hudbu pěstujícími řiditeli kůrů, jest věru s podivením, že ihned po svém nastoupení nového úřadu jal se rozmnožovati tenké tehdáž řady cyrillských bojovníků a neutonul v tradovaném až do let sedmdesátých šlendriánu, jímž byl přece odkojen a v němž po tak dlouhá léta, zdálo by se, byl jaksi utvrzován. V uvážení toho, že mnohým daleko mladším silám nedostává se ani za dnešního kýženého prohloubení uměleckého a jiných důležitých vlastností k zhostění se smyslné hudby pseudocírkevní, dlužno se Cainerově energičnosti jen obdivovati. Kdo sám na sobě poznal, jak těžko loučíme se s ideami a zásadami pevně již utkvělými, jež vešly již jaksi in succum et sanguinem, kdo konečně ví, jak přetěžce i sám Fr. Witt se loučil se svými miláčky, o jichž formálně hudební ceně byl úpině přesvědčen, tenf zajisté vnitřní i zevní boj nového, nezvyklého, celému dosavadnímu cítění se protivujícího -- avšak jedině jen oprávněného — dovede náležitě oceniti.
A Cainer bojoval netoliko jen v řadách reproduktivních hudebníku jakožto řiditel kůru, nýbrž hlavně jako skladatel a eo ipso také náčelník bojovníků. Jest skladatelem velmi plodným, jehož vlastní domainou je motetto, práce to drobnějších