— 15 —

láků choralistů), mezi nimi »cantores et rnusici«. Z toho poznati lze, jaká byla sláva toho chrámu, dí Pešiná. Ve dne v noci chvála v něm Bohu byla vzdávána. Kde je stará zbožnost, kde je dávná víra! běduje kněz vlastenec. Nyní (po bitvě bělohorské) sotva 7 je prelátů a kanovníků, 3 vikaristé, 4 choralisté, 2 služebníci nižší. Jaká změna!
Úmysl Ferdinandův však nebyl proveden. Odvrátili císaře od uskutečnění předsevzetí jeho rádcové. V roce 1622 dne 19. prosince poslala kapitola dlouhý prosebný list Ferdinandovi; v březnu roku následujícího vydal se Ferdinand z Řezna na cestu do Prahy, kam přišel dne 11. dubna. Byl slavně uvítán. Mnoho záležitostí spořádav, projevil opětně, že chce chrám Páně svatovítský vrátiti bývalé slávě; po-ručil, aby prefekt pokladrrice královské neboli praeses komory královské s kapituláry co nejrychleji vyjednával. [ vyzvána byla kapitola, aby podala soupis kanovníků i ostatních osob, které, a kolik jich »nejméně« u metropolitního chrámu Páně by bylo potřeba; dále i jakého nákladu by se ku výživě jejich vyžadovalo. Kapitola podala podrobný návrh, z něhož vyjímáme: Magister scholae (učitel školy) 150 kop míš.; 12 choralistů, mezi nimi kantor (130 kop), kustos choru (120 kop), ostatní (100 kop každý); organista dobrý (200 kop) a kalkant; 4 jinoši (totiž 2 thuriferarii, 2 akolyti); 2 diskantisti, kteří by nejen při mších, ale i při hodinkách zpívati pomáhali (každý 80 kop). V návrlw tomto o bonifantech zmínky není.
Ani tentokrát úmysl císařův nedošel uskutečnění. Proč? Pešina dí, že »na ten čas je lépe mlčeti než mluviti«. Asi úředníci a rádcové, jichž nechce jmenovati, měli v tom ruce. Ale přece něco se stalo. Císař než odejel do Vídně, pro nižší služebníky clirámové ustanovil týdení plat: Sakristánovi 6 rýnských zlatých, čtyřem vikaristům po 5, šesti choralistům po 3, magistrovi školy 3, ministrantům 2, organistovi a kalkantovi spolu 3, dvěma diskantistům spolu 3, dvěma ceroferariům nebo alko‑
lytuln SpOIU 2.	(Pokračování)

Různé zprávy.

Richard VIagner o církevní hudbě. Minulé leto přinesla »Schlesische Volkszeítung« ně-kolik výroků slavného mistra polyfonie o církevní hudbě, jež byly pak citovány i v jiných novinách a časopisech. Pojednávaje ve svém r. 1840 sepsaném »Entwurf zur Organisation eines deutschen Nationaltheaters fůr das Kónigreich Sachsen« také o hudebním ústavě pro oslavování služeb Božích ve dvorním kostele v Dráždanech vyslovil při té příležitosti své zásady o církevní ]ttrdbě. nMá-li katolická církevní hudba«, píše Richard Wagner, »býti zachována se spravedlivými nároky, musí znovu nabýti ztracené cti náboženské velebnosti a vroucnosti. Papež Marcelltts chtěl v 16. století (polyfonní) hudbu z chrámu Páně docela vyloučiti, protože tehdejší její scholastickospekulativní směr ohrožoval vroucnost a zbožnost náboženského výrazu. Palestrina zachoval kostehú hudbu od vyhnanství tím, že jí dal opět onen výraz; jeho, jakož i jeho školy a následujícího století díla představují rozkvět a nejvyšší dokonalost kostelní lurdby : psána jsou pouze pro přednes lidským hlasem. Pevní krok

k típadku katolické hudby chrámové učiněn za-vedením orchestrálních nástrojů; jimi a stále volnějším jich užíváním vnucena jest náboženskému výrazu smyslná ozdoba, jež mu byla velice na úkor a také na zpěv co nejškodlivěji působila. Virtuosita instrumentalisty konečně pobádala zpěváka, aby se snažil nabýti stejné virtuosity, i ve-dral se brzy do chrámu operní vkus docela; ně-které věty posvátného textu, jako: C h r i s t e e l e i s o n staly se ustálenými texty pro arie z opery, a zpěváci vyškolení podle módního vkusu vlašského bývali zváni k jich přednesu do chrámua. Orchestr by Richard Wagner z kostela nejraději naprosto vyloučil a za to chce dopomoci vokáhií hudbě k pinému právu. »Lidský hlas, tento bezprostřední nositel posvátného textu, a nikoliv instrumentální výzdoba anebo dokonce triviální šumaření, jak je většinou na-cházíme v našich nynějších kostelních komposicích, musí míti v chrámu Páně naprosto p ř e d n o s t a má-li církevní hudba dojíti zcela své bývalé čistoty, musí ji v o k á 1 n í h u d b a zastupovati výhradně.,