-8-‑

Mocná jest píseň, divně jímající: Svatý Václave že uchvacuje až do nejhlubší útroby duše netoliko vlastence, ale také cizince, jazyka českého neznalého. Hudby milovný císař Ferdinand 111. slyše tu píseň ve velechránw pražském nadšeně zpívati, řekl zaražen: »Cosi podobného jsem ještě neslyšel a neviděl.
Hle účel písní kostelních: Sláva Boží — spása lidí -- návrat ku cnosti — návrat k Bohu!
Proto i v písních kostelních musí panovat pořádek, má-li cíl být dosažen!
Ale jaké to někdy písně kostelní - jaká melodie, jaká cena! Jak populárně, ne triviálně zní tak často zpívaná: ->Dobrý den vinčujem tobě, Maria .
Písně kostelní jsou dúležitý činitel v náboženském životě jednotlivctt i celýcli osad. Jsouce výlev srdce nábožného, samy zase nábožnost budí ve zpívajících i poslouchajících, udržují pozornost na svúj obsah lépe nežli čtená neb z paměti říkaná modlitba, zamezují ochablost mysli a nudění, vzbuzují obsahem i nápěvem city náboženské. pronikají veškeru bytost lidskou. Písně nábožné jsou nejlepší prostředek, aby byly zamezeny písně nemravné, špatné, mravum škodné.`)
Proto církev užívá zpěvu při bohoslužbě, aby slovo liturgické nabývalo větší moci, aby pohnutí mysli tónem vyjádřeno a v srdcích lidu probuzeno bylo. A proto o zpěvu posvátném nařizuje, a) aby všeliký text liturgický pronášen byl cele, zřetelně a srozumitelně, b) aby nápěv byl významný a skutečné znázornění slova tónem, c) aby zpěv byl nábožný, prostý, slavný, aby nábožnost vzbuzoval a zvyšoval.
jak zvelebiti zpěv kosfelní od věřících?
Čechové jsou národ zpěvný mnoho ze středu slavných Slávii vyšlo vynikajících hudebníku i zpěvákd. Proto, kdo má talent k hudbě, zpěvu, nevzpírej se pro čest Boží hlasu svého povznést. Zpívat při mši sv. jest tak čestné jako sloužit mši sv. Církev sv. nejednou připodobňuje sbor zpěváku sboru andělu chválících Hospodina. Zpívat pro vlastní slávu, proto, že v tom vidím cltváltt vlastní, že ve zpěvu nalézám zábavu jako v koncertě, .že se mi tak líbí, že si udělám dobré oko (u ře‑
ditele choru), to již vzal jsem odměnu svou. Ale pro Toho, který ve mši sv. tolik lásky, milosrdenství nám prokazuje, pro Toho, který předrahou obětí dílo vykoupení všech lidí nám připomíná, pro Toho, který, když miloval své, až do konce je miloval — z čisté úcty, lásky ku Kristu zpívat, to již něco! Velikou v očích Božích jest zásluhou zpěv těch, kteří nalézají radost v domě Hospodinově zpívat!
A v pravdě záslužné jest dílo jejich, nebof přinášejí oběf velikou.
Jest mnoho horlivých křesfanú, které neodstraší cesta neschudná, počasí ošklivé, cesta daleká od návštěvy chrámu Páně. Kdybych si v neděli v kostele nezazpíval, neměl bych žádnou neděli, říkají mnozí. Cvičí se nové písně horlivostí pp. ředitelú kúru a jest potřebí k tomu pozornosti, trpělivosti, vytrvalosti věřících. To vše křestané vzorní rádi přinášejí v oběf pro Toho, který sebe sama v oběf za nás dal. Kdo zpívá ku cti a chvále Boží, činí skutek ne menší ceny než kdyby almužnu udělil anebo se postil. A proto směle možno říci, že zpěv písní kostelních jest nám zdrojem milosti, pokrmem duše, cestou jistou k metě - k životu věčnému.
Žalmista Páně (ps. 33. v 1.) dí: DcUrořečiti budu Pánu v každý čas, vždy chvála jeho v ústech mých.«
Jak mohou ku zvelebení hudby napomáhat ti, kteří nemají dar hlasu a sluchu?
') Dr. Skočdopole.