78 -‑

(matutinu) vstávati jim jest; a vúbee proto, aby je? tak si počínali, by se světla báti nemuseli. Nebud'tež trpěny žádné tajné schúzky ani tajná přátelství, nýbrž všichni buďtež vždy pohromadě a před očima všech. Též nesmí míti žádných zvířat ani škodlivých ptál<ú.
Rovněž zapovídáme, by nikomu se netrpělo, by s chlapci zacházel nebo se s nimi bavil; též nikomu cizímu, by vyučování chlapcú se súčastnil, vyjma že by to zvlášf (t. j. pro jednotlivé případy) dovolil představený; a to proto, aby naši hoši obcováním s jinými nebyli zkaženi, neboť ~unica prava pecus inficit omne pecus
jedna prašivá ovce nakazí celé stádo. Zejména tehdy se to zapovídá, kdyby některý tím ku zlému byl naváděn.
Bližší dúvěrný styk s chlapci budiž služebnictvu zapovězen; ano, ani to jim nebudiž dovoleno, aby klerikové, neb servitoři (obsluhující) nebo kaplani s nimi se bavili, zvláště, není-li žádný z učiteltr přítomen. A proviní-li se hoši proti tomu, bud'tež potrestáni. Trest budiž mírný a děj se jen metla,ni, nikoli holí rteb jinakými ranami, které i nebezpečně raniti mohou; nebudiž užíváno ani nadávek, ani spílání, aby poznali, že trestající víc je miluje než je na ně rozhněván, a aby spíše mírností než přísností k dobrému byli vedeni dle slov Písma: : Ut non pusillo anirno fiant
abv nebyli malomyslni. (List sv. Pavla ku Kolossenským, 3, 21.)
Bud'iež zdržováni od přílišného jídla ráno neb i v jiné hodiny, což škodí dobrému hlasu, rovněž v nemíře v pití. Ale chceme, aby jim s dostatek čistého pokrmu bylo dáváno, aby byly i ložnice čisty, čisty i postele, prádlo a pod. Nemocným budiž zvláštní péče věnována.
O vydáních ať učitel dvakrát do roka účet podá.
Dále: V kúru af sedí od sebe odděleni, af sami i s jinými zachovávají mlčení a neodcházejí, af je kdokoli volá, leda že by toho úřad jejich žádal neb na rozkaz pana děkana nebo hochiostářú. Zvláště ale mají se na pozoru míti, by zachovávali mlčení ti oltáře, když se nejsvětější oběf mše svaté slaví; bez smíchu, bez kašlání (zbytečného), bez hluku, šumu, bez na sebe kývání, neb dávání znamení sobě neb jiným, af jako andělští jinoši se clovají, jako takoví, kteří neposkvrněné, po všem okršku zemském ctěné Panně patří.
A na konec, af chlapci jsou učeni a lc tomu přidržováni, by obřady zachovávali, které církev naše z pradávna při siužbách Božích předepsala a které jich se týkají; kdy totiž do kúru přijíti mají, kdy se pokloniti, kdy zpívati, kdy odejíti atd., což jsme také již sestavili a v jejich příbytku na místě vhodném vyvěsiti dali.,,:
Jakým se nám jeví trnářský, zatemněný« středověk, čteme-li tuto instrukci, která věru by potřebovala komentáře, jenž by poukazoval na mnohou moudrost její, na znalost povahy, na paedago;iku a zvláště na hlubokou víru, která jí je základem. Zda mnohé věci i pro naši dobu z ní by nemohly býti použity? A snad i skoro všecko.
Několika črtami promluvili jsme o zpěvu chlapcú a o školách pěveckých. Pro-mluvili jsme krátce něco:
aJ o době nejstarší,
bJ o školách katechetických,
cJ o snahách papežú,
dJ o snahách panovníků,
eJ o snahách klášterů, kapitol i biskupů, a o školách,
fJ o snahách koncilií.