— 72 —
Na památku z jubilea svatořehořského.
Podává P. Bernard Velíšek, O. S. B.
1. Z řeči professora Ehrharcla. Na XVI. valné hromadě jednoty sv. Cecilie pro diecési Strasshtrrgskou 25. května t. r. měl professor Dr. Albert Ehrhard pozoru-hodnou řeč o papeži Řehoři Velikém, Praví, že všecko myšlení a chtění sv. Řehoře představuje takořka jediný velký hymius ke cti Boží a ku vzdělání křesfanstva jak minulé, tak přítomné doby. Dokládá pak toto své tvrzení pojednávaje o době, osobě a č i n n o s t i sv. Řehoře. Na konec praví:
Miniaturní obraz, který jsem se Vám, ctění pánové, pokusil načrtnouti, vzbudil snad ve Vás přesvědčení, že život a činnost Řehoře Velikého jeví se v skutku jako jediný veliký gregorianský zpěv ke cti Boží a k nejvyššímu blahu křesfanstva. V tomto poznání jest však pro naši cecilskou jednotu poučení úvahy hodné. Pozirstává v tom, že členové této jednoty jen za tou podmínkou smějí se považovati za žáky sv. Rehoře, že se snaží učiniti celý život svůj živým hymnem ke cti Boží a ke spáse vlastní duše. Cestu k tornu ukazuje Vám zase sv. Řehoř sám, a sice názvem : Servus servorum Dei : (služebník služebníků Božích), kterýž on si dal první z papežů a učinil ředítkem své činnosti. Státi se svým zpěvem služebníky služebníků Božích, kteří touží v domě Božím po vzdělání svých duší a povznésti srdce svá k Bohu na perutích modlitby a zpěvu, to budiž tedy také posledním clem všech členů cecilské jednoty. Vlastní pojmenování Řehořovo ukáže se však v celém svém rozsahu, uvedeme-li je ve spojení s výrokem sv. Augustina: >Servire Deo regnare est, (Sloužiti Bohu jest kralovati). Nejvyšší panování, jež znají dějiny světové, jest osoh!ií služba Boží. Chceme-li si tedy dobýti tohoto panství nad sebou a nad disharmoniemi světa Bohu nepřátelského našich dnů, pak věnujme nejenom svuj zpěv, nýbrž celý život svůj služhě Boží, ke cti jeho, pro blaho celé katolické Církve a pro dobro našeho milého katolického Elsaska! (Strassburger Diózesanhlatt, Juni 1904.)
V těchto krásných slovech mají také členové jednoty cyrillské výborné po-vzbuzení. Ano, učiňmež všichni, kteříž milujeme ozdobu domu Božího , svými slova: Věnujme nejenom svúj zpěv, nýbrž celý život svuj službě Boží, ke cti jeho, pro blaho celé katolické Církve a. pro dobro našich milých zemí koruny svatováclavské.
2, Papežský missál. Při každé slavné mši sv. užívá papež nového missálu, kterýž bývá zvlášf skvostně upraven. Missál, jehož použil Jeho Svatost Pius X. při slavné jubilejní mši dne 11. dubna t. r., jest prací benediktinek umělkyň kláštera sv. Cecilie v Solesmech. Římský časopis Rassegna Gregoriana: přinesl z něho v čísle červenco-srpnovém dva snímky, z nichž aspoň poněkud poznáváme nádheru tohoto missálu. jeden nám představuje Introit mše o sv. Řehoři (Sacerdote- Dei) bez not, druhý s notami. Oba introity mají po pěkné románské iniciále a jsou obroubeny nádhernými rámci. V záhlaví introitu bez not jsou vymalovány tři obrázky. Ve prostřed stojí pod obloukem ailegorická postava Církve, v podobě královny, jež skrývá pod svým velkým pláštěm slavné ptivodec posvátných zpěvu: Davida, Řehoře Velikého, mnichy benediktin ;ké a benediktinky a tři mládenečky představující chlapeckou školu pěveckou. Na levé straně jest vyobrazen sv. Řehoř, sedící v křesle papežském v póse, jakoby spánku oddán, a nad obrázkem čteme vysvětlující slova: B. Gregorius videns in somnis Ecclesiam filios suos ad laudes Dei provocantem (Sv. Řehoř vidí ve snách . Církev zvoucí syny své k chvále Boží). Na pravé stran: