-- 54

liturgický přísluší choru levitů, a proto zpěváci v kostele i když jsou světští, vlastně zastupují chor (sbor) církevní. Proto i skladby, které zpívají, mají, alespoň v největší jich části, zachovati ráz zpěvu sborovélio.
Tím nemíní se, že by docela měl býti vyloučen zpěv hlasu jednoho. Nerná však tento nikdy převládati při výkonu, takže by větší část textu liturgického byla tím způsobem přednesena; má spíše míti ráz jednoduché intonace (předzpěvu) neb ozdoby melodické a býti přísně spojen s ostatní skladbou ve formě sborové.
13.	Z téže zásady plyne, že zpěváci zastávají v kostele pravý úřad liturgický, a že proto ženské pohlaví, poněvadž neschopné je k úřadu takovému, nemůže býti připuštěno, by podíl mělo v kůru neb ve sboru zpěváckém. Chce-li tedy použito býti vyšších hlasů, sopránů neb altů, mají tyto zpívány býti od hochu dle pra-dávného zvyku církve.
Konečně mají býti připuštěni, by ve sboru zpěváků církevních spoluúčinkovali pouze lidé osvědčeného zbožného a bezúhonného života, kteří by svým skromným a zbožným chováním za úkonů liturgických ukázali se hodnými svatého úřadu, jejž zastávají. Sluší též, by zpěváci, zpívají-li v kostele, oblékli se v šat církevní a rochettu (cotta superpeliiceum), a jsou-li velmi na očích lidu, aby byli chráněni mřížkami.
VL VARHANY A NÁSTROJE.
15.	Ačkoli vlastní hudba církevní jest pouze hudba vokální, jest nicméně také dovolena s průvodem varhan. V některém zvláštním případě, v patřičných mezích a s příslušnou opatrností mohou i připuštěny býti jiné nástroje, nikdy však beze zvláštního dovolení Ordinaria dle předpisu Caeremoniale Episcoporum.
16.	Poněvadž zpěv má vždy první místo zaujímati, mají varhany neb jiné nástroje jej prostě podporovati a nikdy ho nepotlačovati (nepřehlušovati).
Není dovoleno před zpěvem dlouhé předehry hráti, neb jej skladbami vloženými přerušovati.
18.	Hra na varhany při provázení zpěvu, při předehrách, mezihrách a pod., nejen že má býti přiměřená vlastní povaze tohoto nástroje, ale má míti i všechny vlastnosti hudby církevní, jež svrchu byly vytčeny.
Zapovídá se v kostele hra na pianoforte (klavír), jakož i na všechny nástroje hřmotné aneb lehkého druhu, jako jest buben malý i velký, činelly (puklice), zvonky a podobné.
Přísně se zapovídá tak nazvaným kapelám (bande musicali) hráti v kostele; toliko ve zvláštním případě, se svolením Ordinaria, připouští se výběr nástrojů foukacích rozumně omezený a místu přiměřený, je-li skladba i průvod její psán ve slohu vážném, ve všem se shodujícím neb podobném slohu varhannímu.
Při průvodech mimo kostel může býti od Ordinaria dovolena lira kapel, nesmějí však nikdy hrány býti skladby světské. Bylo by žádoucno, aby při takových příležitostech hudba omezila se na doprovázení některé písně duchovní v řeči latinské neb obecné lidové, zpívané od zpěváků neb od zbožných spolků, které se účastní v průvodu.
VII. TRVÁNÍ HUDBY CÍRKEVNÍ.
22.	Není dovoleno pro zpěv nebo hru nechati čekati kněze u oltáře déle, než vyžaduje obřad liturgický. Dle předpisů církevních má Sanctus při mši býti do-zpíváno před pozdvihováním, a proto i celebrant má v té věci zřetel míti na zpěváky. G l o r i a i C r e d o, dle tradice gregorianské, mají býti poměrně krátké.