toho nepřizpúsobí se ani nepodrobí, leda nedostatečně, požadavkúm pravé hudby liturgické.
II[. LITURGICKÝ TEXT.
1. Vlastní jazyk církve římské jest latinský. Jest proto zapověděno při slavných úkonech liturgických zpívati v řeči obecné, a to z jakékoli příčiny; tíni více i (za-pověděno) zpívati v řeči té části proměnlivé neb stálé ruše a officia.
8. Poněvadž pro každý úkon liturgický jsou určeny texty, které mohou hudebně přednášeny býti, i pořad, ve kterém mají býti přednášeny, není dovoleno změniti tento pořad, ani místo textú předepsaných použiti jiných dle vlastního úsudku, ani vynechati je zcela neb i jen částečně, ač jestli předpisy liturgické dovolují, aby některé verše textu varhanami dopiněny byly, co zatím verše ty v kúru pouze se recitují. Jest jen dovoleno cíle zvyku církve římské zpívati vložku (motetto) k nejsvětější svátosti po B e n e d i c. t u s při slavné mši svaté. Dovoluje se také, aby po přezpívaném předepsaném Offertoriu mše, pokud čas zbývá, směla se zpívati krátká vložka na slova církevně schválená.
9. Liturgický zpěv má býti zpíván jak je v knihách, beze změny slov neb po-řádku jich, bez nepatřičných opakování, bez roztrhání slabik, a vždy tak, by srozumitelný byl věřícím, kteří jej poslouchají.
IV. ZEVNĚJŠI FORMA CIRKEVNÍCH SKLADEB.
10. Jednotlivé části mše i officia mají také hudebně zachovati toho ducha i tu podobu, kterou tradice církevní jist dala a která jest velmi dobře vyjádřena ve zpěvu gregorianskérn. Rozdílný tedy jest zpúsob skládati 1 n t r o i t, G r a d u a l e, a n t i f o n u žalm, hymnus, Gloria in excelsis atd.
11. Zvláště pak zachovávána buďtež pravidla následující:
cc) K y r i e, G l o r i a, C r e d o mše mají zachovati jednotu skladby, která jich textu přináleží. Není tudíž dovoleno skládati je z dílú rozličných, aby každý z těch díliř tvořil úpinou skladbu hudební takovou, která by od celku mohla býti oddělena a jinou nahražena.
6J Při nešporách třeba jest obyčejně se říditi pravidly >Caererrroniale Episcoporum~_, které předpisuje zpěv gregorianský pro psalmodii, a dovoluje hudbu figuro-vanou pro versikule G l o r i a P a t r i a pro hymnus.
Jest však dovoleno při větších slavnostech zaměniti zpěv gregorianský choru s tak nazvanými f a l s i b o r d o n i neb s verši podobně vhodně složenými.
Bude též dovoleno, by někdy jednotlivé žalmy celé hudebně byly provozovány, jen když v takových skladbách zachová se podoba (forma) psalmodii vlastní; totiž střídají-li se zpěváci žalmú mezi sebou, bud' novými motivy neb vzatými ze zpěvu gregorianskélio, neb dle něho napodobenými.
Budou tudíž pro vždy vyloučeny a zapověděny žalmy n a z p ú s o b k o n c e r t u
c)	Při }iymnech církevních af se zachová forma tradicionelní hymnu. Není tedy dovoleno skládati, na př.: :>T a n t u m e r g o,. tím zpúsobem, by první strofa byla romancí, kavatinou, adagiem a >G e n i t o r i, allegrem.
Antifony nešpor mají obyčejně zpívány býti melodií gregorianskou jim vlastní. Budou-li však v některém zvláštním případě v hudbu uvedeny, nikdy nesmí míti podobu koncertní melodie, ani rozsáhlost motetta, ani kantáty.
V. ZPĚVÁCI.
12. Vyjímaje zpěvy, celebrantu a jemu přisluhujícím předepsané, které vždy mají býti pouhým zpěvem gregorianským beze všeho prúvodu varhan, ostatní zpěv