50

Benediciamo i promotori delle feste centenarie in onore del Santo Pontefice Gregorio Magno col voto ardentissimo, che si raggiunga lo scopo prefisso.
Dal Vaticano li 27 Agosto 1903.	P1O PP. X.
Česky:
Přesvědčeni jsouce též dlouhou zkušeností, že podivuhodný vliv na uctivost a zbožnost a proto i na pravou úctu Boží mají čisté harmonie zpěvu církevního, jaký vyžaduje posvátnost chrámu i svatých obřadů, které v něm se konají, s c h v alujeme a žehnáme z upřímného srdce všem, kteří starají se o nutnou reformu hudby ve chrámech, a mezi nimi ne na posledním místě spisovatelům časopisu »Rassegna Gregoriana«.
Ve Vatikáně, 27. srpna 1903.	PLUS X.
Žehnáme těm, kteří snaží se o oslavu třináctisetleté památky Svatého Otce Rehoře Velikého s tím převroucím přáním, aby zdařil se cíl vytknutý.
Ve Vatikáně, 27. srpna 1903.	PLUS X.

?tmo
iVIOTLT PROPRIO
(z vlastního podnětu vydané nařízení)
evatéh o Otce Pia =_ o po \7át=é hudbě_
(Z vlaštiuy přeloženo.)
M
ezi starostmi úřadu pastýřského nejen tohoto nejvyššího Stolce, na nějž z nevyzpytatelného řízení Prozřetelnosti, ač nehodni jsme byli povoláni, ale i každé jednotlivé provincie církevní jest zajisté starost, aby udržen a rozmnožen byl lesk domu Božího, kde slaví se vznešená tajemství víry a kde lid křesfanský se shromažd'uje, by přítomen byl oběti mše svaté, by klaněl se vznešené svátosti Těla Páně a spojil se společnou modlitbou církve při veřejných a slavných obřadech liturgických. Nic tedy nemá se v té době díti, co by rušilo neb jen zmenšovalo zbožnost a úctu věřících, nic, co by dalo odůvodněnou příčinu k nelibosti neb k pohoršení, nic, obzvláště co by přímo odporovalo patřičné posvátnosti svatých obřadů a co proto je nedůstojno domu modlitby a velebnosti Boží.
Nechceme podrobně zmiňovati se o nepřístojnostech, které ve věci té se mohou přihoditi. Pozornost naše obrácena jest nyní k jedné z nejvšeobecnějších, kterou převelmi nesnadno jest vykořeniti a která bohužel vyskytuje se nezřídka i tam, kde vše jiné hodno jest největší chvály, totiž krása i ozdoba chrámu, nádliera i svědomitý pořádek obřadů, četný počet duchovních, důstojnost i zbožnost těch, kteří svaté úkony slaví. Jest to zneužívání zpěvu a hudby posvátné. A zajisté, jednak proto, že umění toto přirozeností svojí je nestálé a proměnlivé, jal<ož i proto, že I<rasochuf i zvyky během času pomalu se mění, dále, že na umění posvátné zboubný vliv má umění světské i theatrální, i proto, že právě hudba zálibu působí, kterou ne vždycky lze v patřičných mezích udržeti, a že posléze ve věci té jsou mnohé předsudky, jež snadno se vloudí a pak tvrdošíjně se udržují i u osob vlivu piných a zbožných ; z těch tedy rozličných důvodů a příčin pochází ustavičná náklonnost uchýliti se od pravého směru ustanoveného cílem, pro který umění k službě Boží (kultu) je připuštěno, kterýžto směr dosti jasně vyjádřen jest v kanonech církevních, v nařízeních koncilů všeobecných i provinciálních, v předpisech častěji vydaných posvátnými kongregacemi římskými a samými papeži Našimi předchůdci.