— 42 ---‑

zíme přese tyto ubohé výplody, fantasie i uměleckého vzdělání prostých pisálků k dennímu pořádku, vědouce dobře, že by jejich síly ani na onen příslovečný již »mrazivý formalistu« nedostačovaly.	(Pokracování.)
?iK

Důležité zprávy o gregorianskérn chorálu.
Sděluje P. Bernard Velíšek, O. S. B.
Papežská mše.
v
rcholei-n jubilejních řehořských slavností v Římě byla papežská pontifikální mše ve velechrámě sv. Petra dne 11. dubna. Poskytuje-li každá biskupská pontifikálka při správném provedení ceremonií a za průvodu důstojného zpěvu obraz velebný, ba úchvatný, pak dlužno tuto papežskou mši nazvati ideálem katolické liturgie. Jestif daleko bohatší zvláštními a významnými obřady, o přesné provedení posvátných úkonů jest výborně postaráno, a provázena byla zpěvem po výtce liturgickým, totiž gregoriartským chorálem, ne chudičkým, zkráceným a zkomoleným, nýbrž oným, kterýž v prvnějším středověku rozléhal se velebnými chrámy kat}ledrálními a klášterními, a zazníval i ve skromných kostelích, a svou nelíčenou krásou okouzloval srdce posluchačů, budil v nich pravou zbožnost a povzbuzoval je k životu ctnostnému. Působí-li chorál i menším sborem správně přednesený mocným dojmem, pak věříme na slovo očitým svědkům, kteříž nám vypravují, že chorál, přednesený ve velechrámě sv. Petra mohutným sborem dvanácti set h I a s ů, působil tíchvatně. Menší sbor, tak zvaná Schola cantorum, jemuž připadají též složitější zpěvy, skládal se z více než jednoho sta zpěváků a řídil ho rektor benediktinské kolleje sv. Anselma, D. Lorenzo Jansseus. Velký sbor vedl D. A. Rella, jmenovaný nedávno učitelem gregorianského zpěvu v Sixtinské kapele (maestro di canto gregoriano della cappella Sistina). Dle svědectví velkého vlašského listu »Giornale d' Italia« (liberální list, který však si pině všímá důležitých církevních událostí a jeví dosti přátelské smýšlení vůči apoštolské Stolici) zpíval sbor jako jedním hlasem. Však předcházelo několik přípravných cvičení. Zmíněný žurnál píše sice o jakémsi zklamání u těch, kteříž očekávali velké effekty (grandi effetti). Ale dobře hned vy-kládá, že o nějaké delusi může býti řeč, pohlížíme-li na chorál pouze se stanoviska hudebního a vzpomínáme-li pestřejších harmonií _ polyfonie. Se stanoviska liturgického a náboženského přiznává pisatel obšírné zprávy o papežské mši provedení chorálního zpěvu dokonalý úspěch. Ostatně dostalo se zadostiučinění i těm, kteříž toužili ochutnati také jinou hudbu. Opětovně zavzněly sladké zvuky historických stříbrných pozounů, a v pausách mezi mší sv. zapěl maestro Perosi se svým Sixtinským sborem vícehlasé motetty. Od papežských funkcí byl gregorianský zpěv již od staletí takořka vyloučen, a proto dlužno nazvati jeho znovuzavedení do slavné liturgie papežské vzácnou událostí našeho století a velikým činem Pia X.
Sv. Otec byl, dovídáme se dále, se slavností velice spokojen. Spiněnaf jeho dávná tužba, aby slyšel na tisíc hlasů pěti mši »de Angelis Jenom něco rušilo ještě posvátnou náladu jeho Svatosti. Kusy, jež mezi mší zahrály stříbrné pozouny, nezdály se Piu X. vyhovovati požadavkům chrámu a liturgie. Příště bude jistě také v tomto ohledu o vše postaráno.
Vyslání nových chorálních knih.
Již několikráte přišla v různých hudebních časopisech na. přetřes otázka, budeme-li míti nového o f f i c i e l n í h o vydání. Nescházeli, kdož troufali si tvrditi