-- 36 --‑

kteréž by předem v našem paláci úřadující komisi nebyly předloženy; během určité doby budou skladby ty prozkoumány a od komise samé jakož i ode nine approbovány.
2.	Během 4 měsíců nechf mi oznámí důstojní páni venkovští faráři jména a příjmení a byt svých kostelních varhaníků, a nechf je zavážou, předložiti komisi všecky skladby, které obyčejně hrají. Jestli varhaníci ti udávají, že z vlastní hlavy z paměti hrají, nechf se vyžádá od nich prohlášení, zdali ochotni jsou podrobiti se před komísí zkoušce o své zdatnosti, a kdyby se zdráhali, nechf důstojní faráři mi to oznámí a já učiním vhodná opatření, ježto takový stav trpěn býti nemůže.
3.	Nechf nedbá se na stesky zpěváků, kteří naříkají, že jim předpisem tím ubírá se jediný prostředek, aby sobě na výživu vydělali. Jako dříve tak i v budoucnosti může se užiti při provádění liturgické hudby málo i více zpěváků, dle prostředků, které v kostelních pokladnách po ruce jsou. Páni pěvci nechf se obrátí jen na patriarchální komisi, která jim nesčetné partitury církevní hudby, i nejlehčího rázu označiti může, jichž užíváním své povinnosti jako křesfané, kteří zákonů církve poslouchají, dostojí a spolu požadavkům svých zákazníků vyhoví.
Posvátná kongregace ritů poznamenává právem : »2e i nejlepší pol yphonie špatným provedením nevhodnou státi se může« a zřejmě před-pisuje, že bud při nedostatku dobré hudby aneb při nemožnosti dobře ji provésti, »p ř i přísně liturgických úkonech gregorianského zpěvu užiti se má.«
5.	Ukládám to za povinnost všem kněžím patriarchátu, aby mne o všech zlo-zvycích zpravili, jichž svědky v některém kostele by býti mohli; všichni nechf vědí, že patriarcha, opíraje se o 3. článek v t[. dílu od svaté Stolice vydaného regolamenta, odhodlán jest kanonickými tresty proti oněm vystoupiti, kteří zachovávati nebudou každý jednotlivý článek z regolamenta svaté Stolice a předpisy, kteréžto tímto nařízením mocí svaté poslušnosti ukládám.
Zajisté žádný z vás, důstojní kněží, se nad tímto listem mým pozastavovati nebude, nebol připomenul jsem v něm jen ověřená opatření posvátné kongregace ritů a jak víte, většinou též dříve v diecésní synodě benátské z roku 1865 vyslovené předpisy. (V. díl, 4. kap., č. 9., 10., 11.) Z druhé strany jest vám známo, jak velmi zevnější kultus k tomu přispívá, aby mysle k zbožnosti a bohabojnosti povzbudil. Mezi úkony kultu však nejmohutněji působí zpěv, nebof dle slov sv. Bernarda') v chrámu mysle lidí obveseluje, tesklivé potěšuje, líné povzbuzuje, hříšníky k lítosti vybízí; nebot byt i srdce lidí světských byla tvrdá, ihned jak uslyší sladkost žalmů, k lásce pobožnosti se obracejí. Aby se však takových účinků dosáhlo, jest nezbytně třeba, aby zpěv tak zřízen byl, jak jej církev předpisuje. Nebot jako profanní ornamenty dvoran majestátu chrámu odporují, tak i tím více odporuje jí lehkovážnost zpěvu a zvuku, takovým zpěvem mohli bychom na sebe přivolati stejný trest, který stihl syny Aaronovy Nadaba a Abiu, kteří profamlího ohně k oběti užili a za to nebeským ohněm byli stráveni. »I vyšed oheň od Hospodina, spálil je, a zemřeli před Hospodinem.« 2) - Takový trest mohli bychom i my vyvolati pohoršením, jež taková profanní hudba působí nejen u dobrých lidí, kteří tím ve své zbožnosti rašeni jsou, ale i u jinověrců; já sám slyšel jsem, kterak tací mužové trpce želeli toho druhu profanace, kterými »v nás Kristus trpí pohanu a křestanský zákon v nás
1) 1. Ad sororem cap. 52. Nro. 122: »In Ecclesia mentes hominwn laetificat, fastidiosos oblectat, pigros sollicitat, peccatores ad lamenta invitat; nam quantumvis dura sint corda saecularium hominum, statim ac dulcedíneui Psalmorum audierint, ad amorem piet.tis convertuntur.«
') Levik'icus 10, cap. 2: »Egressusque ignis a Domino deveravit eo~;, et mortni sunt coram Domino.«