-26

a leskupiné, jež možno různými spojkami ještě stupňovati. Avšak možné zde con tutta la forza.: vyznívá stále ještě ušlechtile a velebně. O nějakém křiku hlasů smíšených anebo nervy týrajícím dunění hlasu pedálových, jak tu a tam se při varhanách nejnovějšílio data vyskytuje, není zde ani potuchy. Veškeré částky mechaniky jsou solidně, čistě a účelně vypracovány a působí proto k přesné a fysicky snadno ovládatelné hře. Kabinetním kouskem lze nazvati (vkusně jinak upravený) hrací stul se svým řídícím strojem pneumatickým. Tu hemží se na sta olověných rourky, semo tamo vedených a pod pedálovou klávesnicí ke vzduchovnám spějících. V rourkách těch proudí vítr až po dobu hry aneb řízení stroje, aby pak ventilem na konci rourky, jež ústí v hracím stolku, unikal a působil na složité relais pneumatického stroje pod samými vzduchovnami a konečně v těchto k pohybu ventilů hracích aneb rejstříkových. Rourková pneumatika slaví dnes již triumfy! Jest to obdivu hodný vynález lidského ducha — ale na samé hudbě příliš velkého podílu nemá. Proto, ukončuje s touto úvahou spojenou zprávu o našich varhanách, opakuji: D l e i n t o n a c e poznáváme kvalitu stroje! A požadavku umělecké intonace pan Petr vyhověl měrou až překvapující. Gratulujeme tudíž k tomuto úspěchu!

® zpěvu chlapeckém.
Podává P. Bohumil MatěJů, kněz kongregace Nejsv. Vykupitele. (r'ohračováníJ
Z
namením, symbolem roztržitého a nepozorného žáka býval vlk. Na klášteře sv. Urbana v Luzernu, řádu Cisterciáků, vyobrazen je vlk ve škole, - - výstraha pro žáky. Ve mnohých klášteřích býval představený kláštera častěji vyučování zpěvu přítomen, zvláště byl-li kantor neb jeho pomocník povahy prudké. -- Záhy učil se žák některému nástroji, který znal, než vstoupil do quadrivia a než počalo theoretické vzdělání hudební. Hráč na nástroj zván byl jménem nástroje, tak na př. fléta znamenala flétistu, organum znamenalo organistu, harfa znamenala harfeníka, pak teprve počalo studium musiky. Knihami učebnými by( ponejvíce Beda a Boethius.
O přednesu chorálu zpráv dosti zachováno, ale tak neurčitých, že těžko jest pravý přednes uhodnouti; kéž bychom měli alespoň jednu produkci, jediný zpěv fonografem zachycený. Jako je těrko učiti se řeči z knih, na př. výslovnosti polského tvrdého 1, tak je těžko učiti se přednesu z knih, z návodu. Kniha nestačí, slyšíme-li však předzpěv, hned víme jak. --- Slyšme naučení a pravidla, která zpěvákům byla dána ve škole St. Gallenské. Co nejpřísněji zapovězeno je vše, co by byt i v nejmenším zpěv rušilo. Hlasy neušlechtilé, jako mají obyvatelé hor (Alp), ti, kteří jodlují, hlasy napodobící zvuky zvířecí, jsou Boha a jelio svatých nehodny. Dále pravidla nelibě se vyjadřují o těch, kteří při zpěvu pospíchají a kvapí s nepatřičnou rychlostí; jakož i o těch, kteří s nesnesitelnou těžkostí slabiky vyslovují, jakoby kameny mlýnské do vrchu váleli. Tato pravidla jsou prý ze spisů Otců vybrána, jich se držme, dí, jich následujme, pak zpívati budeme chválu Bohu v duchu pobožnosti, a z hloubi srdce jej velebiti budeme v žalmech, hymnech i duchovních zpěvech. To byl duch vyučování tehdejšího. Exaktnost zevnější, porozumění vnitřní, pobožnost úst i srdce. Proto učilo se latině, aby žáci rozuměli zpěvu; a přísný byl dohled, dokud církev kvetla, i na mravy a chování jejich. Ač zpěvu taková péče věnována, nebyl zanedbáván, byl vzděláván charakter; a zpěv nebyl sobě sám účelem, byl prostředkem ku chvále Boží, vzdělání srdce i citu ; slova pak zpívaná