chceme za všech zůstat chvil Ti od-da-ný - mi sy-ny !

-49‑
Píseň.
1. Ot-cův du -§e, vám se ro - ze- dní-vá, plá-če pe-klo, nad
v	f
propastí an-děl zpí-vá : Věčně vě-kův ve-le-ben buď Bůh !
2.	Přišla spása; smrt se chabě chýlí, nad ní slavně Kristův prapor vlaje bílý, zhroucen dumá zloby tmavý duch.
Hvězdy planou, září rajská brána, láskou boží lidu opět zotvírána, slávou Pána chvěj se zemský luh.
XI.
v
Du-še sva-tý, svě-tlo Tvo-je kéž nám pla-ne v cestu zlou, kéž i du - ši o-chablou o-pět sí - lí je - ho zdro-je.

Píseň.
Du - še sva - tý, Bo-že náš, hle, prosba v ňadrech ro-ste,
	k To-bě pne se na - še páž	shlédni v srdce pro-sté!
	Osvět du-cha, roz-um sil	a spra-vuj na- še či - ny,