pochybíme ubozí,
náš uslyš hlas :Jsme, ach, vinni, kéž nám hněv Tvůj nehrozí; Maria, bud přímluvkyní!
5. Pane, nesud naše činy, ale Tvoje dobrota
přijati rač země syny do věčného života,
bě. do nebeské domoviny.

du-še květ, mi-lost Pá - ně ce - lý vzý - vej svět!

— 48 -‑
IX.
v
Pa-ne je - ší - ši, milost Svo-ji nej-vyš-ší ne-hodným rač
pro-ká-za - ti dě-tem !
Píseň.
1. Je - zu Kriste, nebes krá-li,	za lid v hříchu to-nou-cí vstoupil jsi rád v na-še ža - ly, za to du - ší ho-rou-cí A-da-mův rod Te-be chvá-lí.
2.Z lůna Panny čisté krásy	4. Slabi jsouce, když tu nyní zrodil jsi se v chudobě —
na nebi slyš naše hlasy: Kéž nám jednou při Sobě užiti dáš dobra spásy.
3. Muka Tvoje v každé době buďte srdci posilou;
ďábel at zří: stařec, robě za Tvou tváří spanilou, šťastni, že jdou jenom k To
X.
Chvá-lu Bo-hu ne - u - stá-vej pět, světlu je ho o-tevř