-47‑
Píseň.
1. Lidskou slá-vu, marnou pé-či krá-tká do-ba roz-ptý-lí, na ne - bi bla-ho je vět-ší, tou-ha po něm po - sí - lí, po-zemské trampo-ty zlé-čí.
2. Rajský život kéž nám hyne, zemské blaho je jak sen --za krátko mizí a hyne — v říši Boží věčný den
radosti přinese jiné.
VIII.
-	r	•	. ý ~— r - r ~- --j
v	f ;
Kri-ste, Pa-ne pře-la-ska-vý, To-bě zpí-vá lid-ský ret, k To-bě vo - lá děcko, kmet, d, slyš své-ho li - du da - vy !
Píseň.

1. Bo-že věč-ný, je-hož trůn o - ví - ván je zvu-ky strun,
an-dě-lů k nimž pě-je pluk, slyš i na - šich srd-cí zvuk.
2. Pán, jenž z lásky liorouc{	3. Jezu Kriste pravdou svou
z říše slunci planoucí	osvět naši duši mdlou,
za lid svůj šel k oběti,	aby věčně lidská hrud
kéž ty prosby posvětí.	pěla: Bůh náš slaven buď!