vá-na; 2i-vo-ta plod vez-meš zdivného ří-zení Ducha svatého.
Píseň.
1. Buď sláva, čest dětátku, jež Ti bude dáno, jak svě-ta při po-čá-tku již v rá-ji sli -bo-vá-no: Syn Boží přijde s nebe, v Tvém tě - le za-vře se - be a na - ro - dí se z Te-be.

2. Emanuel Bůh s nárni, veliký a svatý,
an vládna výšinami
se sníží v naše chaty: tírn dojde věčné spásy, kdo s láskou po vše časy se k Němu věrně hlásí.

3. A Ježíšem chtěl slouti, svatým jménem káže, že nedá těm zhynouti, jež k němu láska váže. Nuž s vírou lásky vřelé se k Němu znejme cele a slavme Spasitele.

XXI.
An-děl do-ko-nal řeč. Na to lla-ri - a, dra-há Pan-na, po - kor-ně se po-da-la. »Staň se,« řelcla, »co chce Pán, vedle

slo-va Tvého mně zvěsto-va-né-ho!« Tu hned v čistém těle — y
po-čne Panna Spa-si - te- le. Pán ten rač nám dá-ti, s Tebou,

Pan-no, pře-Uý - va - ti v ne-bes vý-so-sti, v věčné radosti.