1. Kristiiv anděl s nebe slán, jak mu ve-lel Biili a Pán,

— 14 —
Píseň.
1. Je-su Kri-ste, Pa-ne náš, Tys Syn Bo-2í, lles - si - áš,
r‑
v Te - be vě - ří kaž-dý z nás, a Ty svo-j e věr - né spas!
?. Ty jsi Slovo života,	3. -My jsme Tebou stvořeni,
boha Otce jasnota,	Tebou znovu zrozeni,
všechno tvorstvo Tebou jest:	duch náš obrazem Tvým jest,
Době sluší clivála, čest.	Ty jsi kmen: my ratolest.

4. My jsme Tvoji, — Ty jsi náš, z pouhé lásky k nám se znáš, slovo Tvé to jistota věčného jest života.
6. Ú rač, Pane, ]: nám se znát, když na soudě budem stát, smiluj se, nás za své měj, od slávy Tvé vjíti dej !

5. Slovo Tvé to káže nám, jak se přihla5uje. sám, daruješ své milosti,
duše blažíš radostí.
7. O Ježíši velebný,
Božc věčně chval(~bný, dej nám s Tebou bydleti, a Tvou slávu viděti!

XVI.
Pán Bůh všc-mo-houcí z ve - ]i - ké mi-lo - sti vyslal posla své - ho, an-dě - ]a mocné - ho, k Panně ila -ri - ji l: to mu zvolené. Anděl slul Gabri-el, si-lou Boží zvaný, s nebeského
trii-nu, s andělsl.ého l<i~ru ; pohled' tu, člověče, myslí vzliůru Píseň.