-84

čtyř tisícii let, které nám p~ipomínají čtyi•i neděle adventní, a postaviti se v ducliu prostřed temnot a prosticel ne-pravostí, naplňujících starý svět. Potom musíme vzbuditi ve svém srdci city lioroucí vděčnosti vůči tomu, jenž zachránil své stvořeni od smrti, jenž přišel na svět, aby měl účastenství ve vší bídě naší, vyjímaje hi-ícli. Naše toužení a doufání vylévejž se vroucími prosbami starých proroků, které nám církev v těchto dnech očekávání klade do úst; a cit nil, kterými tyto modlitby jsou nazkrz prodchnuty, odevzdejme úpině své srdce !
Když takto vypiníme svou první po-vinnost, potom mysleme na příchod, I:terým Spasitel zamýlí zavítati do našich vlastnícli srdci, na příchod, jenž jest, jal: jsme viděli, piný lásky a tajemství, na příchod, který jest následel: prvního. Nebot dobrý pastýř nepřichází pouze ke stádu jakožto k celku, nýbrž péče jeho vztahuje se na každou jednotlivou ovečku, ano i na zbloudilou. Abychom pochopili toto nevýslovné tajemství, dlužno si vzpomenouti, že nebeskému otci můžeme býti jen tenkráte příjemni, když v nás spatřuje Syna svého Ježíše Krista. Proto přicliází láskypiný Spasitel náš milostivě ke každému jednotlivci, a přetvořuje, chceme-li sami, naši duši tak, že nežijeme již svým životem, nýbrž životem jeho : a to jest právě účel křestanství, učiniti člověka skrze Ježíše Krista božským. To jest vznešená úlolia církve, kteráž praví věřícím se sv. Pavlem: »Synáčkové moji, kteréž opět radím, až by Kristus utvořen byl ve vás «')
Ale jako náš Spasitel přišed na svět, nejprve vzal na se podobu dítěte, než došel pinosti svého mužného věku, a to bylo nutno, aby obět jeho byla v každé příčině úpiná, tak i v nás má týž vývoj. O vánocích však zvláště rád se dává roditi v srdcích a rozlévá po veškeré církvi milost svélio narození. Ale boliužel, ne všichni tomu věří.
Spíše stav duší, když se přibližuje tato nevýslovná slavnost, bývá takovýto: Jedni, — a těch jest méně, — žijí úpině v ježíši Kristu a cítí téměř každou hodinou, jak Kristus v nich roste a mohutní; druzi, — a těcli jest mnohem více, -- jsou sice živi pi-itomností Kristovou, ale jsou nemocni a liknavi, ne-dostává se jim touhy po tom, aby víc a více vnikali v tento božský život, pro‑

') Gal., 4., 19.

tuže jejich láska ochladla. Ostatní nepožívají tohoto života nilzteral:, jsouce ve smrti; nebot Kristu, řekl : » Já jsem život.«
Ve dnech tedy adventních náš Spasitel pi•ichází, a klepe na dvéře všech těchto duší ted silně, ted tichounce. 'Káže se, mají-li nějaké místečko pro něj, na němž by se v nich mohl zroditi. Ale ačkoliv dům, o nějž prosí, jest jeho vlastní, protože on jej vystavěl i zachovává, přece si stěžoval, že jeho vlastní lio ne-přijali, — aspoň větší část jich. »Kolikož pak koli přijali ho, dal jim moc býti syny božími, kteřížto ne z krve, ani z vůle těla zrozeni jsou.«
Nuže, připravujte se, abyste jej viděli v sobě zrozenélio, jasnějšího a uioliutnějšího, nežli jste jej dosud znaly, vy věrné duše, které jste jej v sobě chovaly jako svěřený pokla(l, které již dlouhá leta jste neměly, jiného života než život jeho, jinélio srdce než jeho, jiných skutků než jeho. Ctěte pak slova skrytá v posvátné liturgii, která psána jsou vaši lásce a uchvacují srdce ženichovo!
Otevřte dokořán své brány, abyste jej znova přijaly, vy duše, které jste jej již v sobě měly, ale jeho jste nepoznaly, z něho jste se neradovaly. Yi-icliází opět, laskavý a něžný, zapomenuv na vaše pyšné pohrdání. Ont chce učiniti všecko nové!') Učii'ite místo božskému dítěti, onot chce růsti ve vás, Již se blíží ta clivíle ! Kéž se vaše srdce probudí! llbejte, aby vás netížil spánek, až půjde mimo vás! Proto bděte a modlete se ! Také vám zaznívají slova liturgie, nebot mluví o mrákotách, které jediný I li dovede rozptýliti, o ranách, I:teré jediná jeho dobrota dovede zahojiti, o slabostecli, které pouze jeho síla dovede překonati.
A vy, křesťané, kterým blahé poselství jest jakoby nebylo, protože vaše srdce jsou mrtva ve hříchu, at dávno jíž, at nedlouho, i vy vizte přicházeti toho, jenž jest život. »Proč byste měli umříti? Nebo nechci smrti umírajícího, praví Pán Bůli, obratte se, a živy budete.«2) Veliký svátek narození Yánč bude svátkem milosrdenství všem, ktei-í mu chtějí dáti pi•ístup. S ním započuou život nový; veškeren di-ívějši život je-jich bude slilazen, a milost bude mnohem hojnější i tam, kde byl rozliojuěn hi•ích.
Kéž láska a dobrota tohoto tajem‑
') Zjev. 21., 5.
Z) Ezech., 18., 30., 31.