77 _
List z Ameriky.

Reedsville, 5. srpna 1901 Slavné redakci »Cyrilla« v Praze!
Cítám rád v >Cyrillu«, lcde která jed-nota čili sbor Cyrillslcý v městě neb místě zdárně tam ve vlasti působí, i doufám, že nělcolik zpráv o práci amerického missionáře na poli církevní hudby bude ct. čtenáře tam doma zajímati. Již jednou, před mnoha lety, jsem v »Cyrillu« vypráve`1, jaké jsem měl obtíže s opravou církevní hucíby v Ahnapee (nyní Algoma) po celých 16 let, kterak jsem nicméně přece zvítězil, a po dlouho-leté práci takový sbor sobě vyškolil (ze samých školáků), že se mohlo hezky široko a daleko liledat jemu rovného. Známý missionář F. X. Weninger, který konal missie v téže mé osadě, pravil mně: »Ich bin weit und breit herumgekommen, aber so perfect gescliulte S1nger, wie die ihrigen sind, habe ich nicht so bald getroffen.« Též nynější arcibislcup, toho času bislcup naší diecése, F. Katzer, při jedné visitaci v kostele ku shromážděnému lidu pravil: »Moji mílí, jestliže všecko tak naleznu v pořádku jako váš kostelní zpěv a vaše oltáře zde,*) pal< budu velice spokojen.«
'Ze se mně ale pohany, ostudy a pro-následování dostalo tam v Ahnapee v ne-uvěřitelné míře a že ti staří zpěváci (ševci byli hlavní odpůrci) 16 celých let proti mně stávkovali a mne až do nejkrajnějších krajností nenáviděli, to budiž Pánu Bohu žalováno, který všecko rovná a soudí. A přece nejenom zpěvu z not, ale i hře na melodeon i na housle vy-učoval jsem děti těchže lidí z d a r m a Nejenom to: po 16 let všechny hudebniny na chor potřebné ze své kapsy jsem platil a horlivé zpěváky každoročně nějakými dárky odměňoval.
V roce iS94 v srpnu přestěhoval jsem se do Kellnersville. Začínal jsem zde s reformou po třetí — na třech místech najednou. Náležít k obci sv. Josefa v Kellnersville ještě česká osada sv. Vácslava v Cooperstownu a českoněmecká Kossuth-town. V Kellnersville, jako na zvíce bývalo dříve všude skoro v českých osadácli, zpívaly se české písně při službách Božích. Za mého předchůdce (Rev. F. Přívoznílc) začato se zpěvem latinským
*) Jsem také řezbářem.
Poznámka dopisovatele.

a jedna sestra školní vyučovala hře na melodeon. Byl zde alespoň počátek zpěvu církevního, ovšem i ten velmi nedokonalý. Zpěvačky neznaly noty, a jaký a co je takt o to se nestaraly; hlasy ne-školené, nepěkné. Zpívalo se jen tak, jalo se říká »od oka do široké ulice«. Začal jsem učit a opravovat. Mnohým se to učení nelíbilo a po krátkém čase přestali. Pokažené zpěváky napravovat je daleko hůře nežli nové nacvičit. Proto má naděje spočívala ve škole. Cvičil jsem dvakrát týdně zpěvu dle not schopnější žáky, aby odtud vzal počátek svůj pravidelně vycvičený nový kostelní sbor. Větší zpěváci učili se lehčím dvouhlasým mším od Singeubergera a jiných, Offertoria jsme zpívali vždy chorálně z Graduale Romanum. Též mši chorální pro čas adventní a postní, jakož i Requiem, Asperges, Vidi aquam naučili jsme se z Ordinarium Missae. Počítáme-li v to mnoho nových českých kostelních písní při tiché mši sv , při májové pobožnosti a j., zajisté dosti velké pensum za dobu dvou let, co jsem na místě pobyl.
V druhé missii sv. Vácslava nejsmutněji to vyhlížilo se zpěvem kosteluím. Několik dědoušků s chraptivými zlomenými hlasy zpívalo při mši sv, obyčejnou »Bože, před Tvou velebností«. Bylo žalostno poslechnout! Když jsem přijel domů, říkával jsem: »Dnes jsem byl zase v Kremži !« Bývalo to talc v Ceslcé Kremži, mém domově (a právě u sv. Vácslava zůstává mnoho »Kremžáků«), že na choru v kostele byly chatrné staré vykřpělé hlasy, a chtěl-li člověk slyšet mladý svižný zvučný lilas, musil jít do hospody, ]cdyž byla muzika ! Nikdo se o zlepšen? nestaral. Výjimka byla jen, když my studenti přišli na vagace; pak byla sem tam někdy nějaká figurálka. Nu a v jiných osadách nebylo o mnoho lépe a snad do dnes není; nikomu to na srdci neleží. Cui bono? K čemu pak to? Jen když se to odbyde! Já však nikdy takto nesmýšlel. Proto začal jsem také u sv. Vácslava s kazatelny mluvit k lidu o potřebě důstojného chrámového zpěvu. Děkoval jsem starým zpěvákům, kteří za-jisté dosavád činili, co mohli, a že nyní budou rádi, když budou vystřídáni hlasy mladými a svěžími, a žádal jsem, aby mně byly poslány zrostlejší dítky schopné, že je rád a zdarma ve zpěvu vyučím. Ale netáhlo to, jako by se všichni tolio