-62

Jestliže tedy, velecténí členové č i n n í, činnost naše v poslední době trochu ochabla, obnovme ji počátkem tohoto nového vél.u, oživme v sobě snahu přispěti hřivnou hlasu svého k povinné úctě IIospodina, ku povznešení zbožné mysli osadníků i k radosti a útěše naší vlastní; nebo z dobrého skutku sám ten, kdo jej koná, největší útěchu čerpá. Rozpomeňme se na počáteční horlivost svou, s kterou jsme tolik skladeb nacvičili, že z té zásoby až posud vybíráme. Ale ne-zapomínejme, že zásoba, ze které se jen vybírá a nic nepřidává, konečně přece se dobere. Jest málo takových skladeb, o kterých možná říci, že zůstávají »věčné krásnými=. Většina i těch na po-slech nejpěknějších časem přece sevšední. Proto třeba nacvičiti dílem skladby nové, dílem staré už známé zdokonalovati, propracovati, vyleštiti, aby vypadaly zas jako nové. Ale to všecko bez cvičení, bez oběti se nedokáže.
Novou proto horlivostí se rozehřejme a ze svých P. T. lcollegů, totiž přispívajících členů naší jednoty příklad sobě vezméme. Právé, když jsem toto napomenutíčko skládal, přinesl mi náš spolkový posel od členů přispívajících 20 K a několik dní před tím obdržel jsem od jeho Milosti našeho ncjdůst. p. protektora dar 10 K do pokladny naší. A jiní členové zakládající hned na počátku značným obnosem 10 K ve prospěch jednoty přispěli. Ejhle, to také jest oběY, kterou se záslužný účel naší Jecluoty podporuje a která nám získání nových skladeb a nových pomůcek liudebních umožňuje. Protož my členové činní aspoň svou činností dárek na oltář Hospodinu a obecnému dobru položme, aby i ta hřivna hlasu našeho přinesla nám jednou užitek ne-li stonásobný, aspoň šedesáti-násobný.
A ještě něco. Řady naše řídnou. Všecky 4 čety naše: sopranů, altů, tenorů, Uassů vykazují ne příbytek ale úbytek i co do počtu i co do fondu hlasového. Protož, víte-li o někom, že by nám pomoci mohl, tolikrát a tak dlouho do něho hučte, až by ne-li pro vlastní náklonnost a ochotu, aspoň pro nezbednost Vaši k nám přistoupil Při-pomeňte mu, že k tomu nic jiného třeba není, než dobrý sluch, dobrý neb aspoň obstojný hlas, nějaká dost malá známost not a trochu, aspoň trošíčku chuti ku zpěvu. A neopomeňte učiniti mu hned malé kázáníčko na slova písma sv., že kdo ladem nechává hřivnu hlasu a sluchu svého, právě tak chybuje, jako onen služebník, který hřivnu svých peněz ladem ležeti nechal. Já dnes dovoluji si snažně žádati rodiče téch dítek, které cvičí v notách a zpěvu náš pan jednatel, aby když ty dítky ze školy vyjdou a v osadě zůstanou, dopřáli jim toho, státi se činnými členy naší jed-noty. Nežádám toho pro sebe, pro svou osobu, ani pouze pro jednotu naši, ale pro celou osadu. Spolek uáš nebyl založen pro potěšení nčl:olika jen osou, ale pro potěšení a čest celé osady.

Proto se nazývá spoiek náš: ACyrillská Jednota farní osady Želivské=, celé totiž farnosti Želivské, ne pouze obce Želiva, ne pouze kláštera. Spolek náš při službách Božích slouží c e 1 é osadě a proto také dožaduje a dovolává se podpory neb aspoň dobré vůle a přízně celé osady. Podle úmyslu nejdůstoinějšího pana biskupa mají též osaclnícl o svůj kostelní zpčv néjalcou starost a nějakou péči míti a proto bylo jeho přáním, aby zakládaly se v osadách farních tyto Cyrillské jednoty ku pěstování a zvelebení zpěvu církevního, aby hojným přistupováním k Jednotě za členy činné, kteří nic neplatí, ale za to spolupůsobí a zpívají, neb za členy přispívající, kteří dle našich stanov za celý rok platí jednu korunu, aneb za členy zakládající, kteří jednou pro vždy platí 10 K, aby takovým, pravím, hojným přistuí,oeáním k Jednotě podporovali účel její, totiž zdařilý, ušlechtilý zpév kostelní. Spolek náš a žádný člen jeho nevyhledává néjakého zisku\~ro sebe, ba ani cti nevyliledává pouze pro sebe, nýbrž pro celou osadu. Nebo jest to zojisté čest pro celou osadu, když v kostele jejím pěkný, přesný zpčv se ozývá.
Spolek náš pěstoval ovšem až posud především t. zv. zpčv liturgický čili bohoslužebný, latinský, poněvadž toho zpěvu při slavných službách Božích především jest třeba. Najde-li spolek podpory a přízně v osadě, ne pouze u několika osadníků, ale, jak pravím, v celé osadě, bude možná usilovněji pěstovati i kostelní zpčv lidový, t. j. kostelní písně české, dílem ty, které obsaženy jsou v knížce =Oltáře a které nařízeny jsou od nejd. p. biskupa, dílem i jiné, které dovoleny jsou v kostele ku př. před kázáním, neb po službách Božích aneb v adventě před aRorate<. To ovšem bude možná až v letě, až bude lze v ]co-stele nějakou chvílku v neděli po požehnání zůstati a ty písně a zpěvy, které u nás jsou méně známy, nacvičiti.
S povděkem připomínám, že skoro všicicni, které jsem, by k Jednotě naší přistoupili, vyzvati sobě dovolil, ochotně přistoupili a příspěvky své ochotně zapravili. Z kláštera přistoupilo až posud 9 členů zakládajících a 4 členové přispívající; z obce Želivské 19 členů přispívajících, z Bolechova 2 členové zakládající a 1 přispívající. Členů činných, kteří skutečně zpívají, jest 15; 3 soprány, 2 alty, 3 tenory a 9 bassů a ti jsou vesměs z obce Želivské, do našeho kostela by bylo však třeba aspoň 30 -40 zpěváků.L ostatních obcí posud se nepřihlásili ani za členy činné, ani přispívající, ani zakládající, snad proto, že neměli o Jednotě a o úmyslu nejd. p, biskupa dostatečné známosti. Aby úmysl ten a účel Jednoty v širší známost vešel, bude, dá-li P. Bůh, svým časem, až by se počaly zkoušky písní v kostele, učiněna zmínka při křest, cvičení neb s kazatelny.
Vzdávaje ku konci své jednatelské zprávy jménem dobré věci, které sloužíme a jménem celé