61 —

polská !sbor mužskýi. 6. Volba a volné návrhy. 7. Koleda rusínská sbor smíšeni j.
Když pak předseda, trochu se opozdiv, v ustanovenou dobu do schůze se dostavil, shledal mimo své nadání a ovšcnt k nemalému potěšení svému prostornou síň piničkou vzácných členů a hostí. Jakmile i nejd. opat, Ferdinand Bursík, protektor Jednoty naší do schůze zavítal, započal předseda, vítaje členy Jednoty i členy druhých dvou spolků valnou hromadu a vytkl na počátku, proč dovolil si se svolením dotyčných pp. před-sedů pozvati též jmenované dva spolky: 1. proto, aby jakási přátelská vzájemnost na jevo se dala mezi místními jednotami, které z rozličných účelů jeden přec společný mají, totiž účel vzdělávací. A za 2. proto, aby Cyrillská Jednota naše a snahy její poněkud v širší známost vešly ne pouze v obci zdejší, ale i v celé osadě. — Na to hned přistoupeno k vyřízení ohlášeného pořadu schůze.
Číslem 1. byla první část známých přepěkných vánočních zpěvů Iiřížkovského, které Jed-nota naše již dříve vícehlasně provedla, tenkrát však jen dítky, dorost Jednoty naší, jednohlasně, ovšem že s průvodem harmonia provésti měly. A provedly skutečně velmi pěkně, správně intonujíce, jasně a zřetelné slova pronášejíce a patřičně odstiňujíce, tím pak vším zároveň o píli a dovednosti svého cvičitele, pana učitele Alferi, svědčíce.
Číslo 2., zpráva to jednatelská a účetní, zněla takto: Stojíme na prahu nového století. Nový věk nové naděje budí do budoucnosti. Nový věk má býti jakýmsi oživením ušlechtilých snah, které si sdružená síla lidská ku prospěchu svých spolu-bližních vytkla. Jednota naše má takový šlechetný cíl a měla jej od samého počátku. Jednota naše vytkla sobě za účel nejen příjemnou učiniti nějakou hodinku společenského života, jak to činí jiné pěvecké jednoty, nýbrž účelem naší Jednoty jest učiniti našim spolubližním tu právě hoclinku milou a příjemnou, která věnována jest Bohu, která,, věnována jest službě Boží. A více ještě: Jednota naše má ušlechtilým zpěvem i povzbuditi tu duši přicházejícího na místo Boží, aby z toho trudu každodenních starostí a prací, z těch po-zemských péčí povznesla se k Hospodinu, abv na perutích pravé zbožnosti zalétla blíže k nebesům, aby ponořila se v oceán nesmírné veleby a dobrotivosti Boží. Nebo v tom právě záleží modlitba, jak jsme již v katechismu slyšeli, v pozdvižení mysli k Bohu. A z tohoto povznešení čerpati má zas duše lidská nové síly a nové odvahy k pinění rozličných povinností stavu svého, ku snášení těch nepočetných každodenních svízelů vezdejšího života. Nevím věru, kde by jinde mocnější vzpružiny pro ducha svého nabýti mohl člověk než na místě Božím, než v opravdové vroucí modlitbé. 1\lá tedy ušlechtilý zpěv kostelní, když k takové modlitbě dopomáhá, zásluhu ne pouze o duchovní

stránku bližního, ale i o tu hmotnou, uezušlechYuje pouze duši jeho, ale posiluje i fysickou sílu jeho, neb aspoň ji zachovává tím, že ji výstředností chrání, títn že člověka skrze modlitbu lepším činí.
Ušlechtilý zpěv kostelní neslouží ale toliko lidem, má ještě vyšší cíl, slouží samému Rohu, slouží Tvůrci nebes i země přímo a bezprostředně. Za všech véků a u všech národů užívalo se při bohoslužbě zpěvu, ponévadž zpěv mocněji na jevo dává, co nitro naše cítí, čím srdce naše hárá, než pouhé slovo. Zpěvem doprovázeli za nejstarších časů ctitelé pravého Boha své oběti, které Bohu přinášeli; zpěvem oslavovali Hospodina, zpěvem děkovali Tvúrci za obdržená dobrodiní, zpévem vyprošovali si darů nových.
Proč to vše uvádím ve zprávé jednatelské? Proto, abychom na důležitost zpěvu kostelního nezapomínali; proto, abychom na ten cíl, který si Jednota naše vytkla, stále pamatovali. 'My jsme nešli v Jednotu jen, abychom se bavili, náš cíl je vyšší, ušlechtilejší a důležitější než pouhá zábava. Nechci tím říci, že by žádné ceny neměl zpěv pouze zábavný; ušlechtilá zábava, kterou zpěv spolkový poskytuje, má také svou cenu a důležitost — kd-vby žádnou jinou, tedy aspoň tu, že nahražuje zábavu méně ušlechtilou a důstojnosti lidské často méně přiměřenou. Jen tolik chci říci, že cena pékného, ušlechtilého zpévu kostelního a zásluha jeho o všeobecnost jest větší než zpěvu pouze zábavného.
Pravda, že pěkný zpěv kostelní vyžaduje oběti. Ale bez obéti nějaké není zásluhy ani před Bohem ani před lidmi. Není to nic příjemného navštévovati zkoušky, když venku pěkná pohoda na procházku láká aneb když jiná snad přijemnější zábava má se k vůli zkoušce opustit neb zkrátit. Není to nic příjemného jednu a tutéž věc několikrát cvičit, až ne-li dokonale aspoň slušně se povede. Pro toho, kdo je zběhlejší, není to nic příjemného tak často opakovat, a pro toho, kdo je méně zběhlý, není to také právě proto, že je méně zběhlý, nic milého. Ale, jak jsem již pravil, bez oběti není zásluhy a bez oběti nějaké nelze si žádný spolkový, ba ani vůbec společenský život ani v obci ani v domácnosti, ani v nejužším kruhu přátel myslit.
Lpév nemůže obejíti se bez cvičeni, má-li to býti zpěv aspoň slušný. I to řemeslo se zapomíná, necvičí-li se, tím spíše umění. Naopak cvikem i ten, kdo je méně zběhlý, nabývá zručnosti a jistoty. Horlivý člen našeho spolku, pan učitel Bouda, který až z Křelovic, hodinu cesty, na cvičení přicházel a přec málo které cvičení vynechal, říkával sám o sobě, že právě při těcli našich cvičbách ve zpěvu se utvrdil A já sám mohu totéž o sobě říci, že jsem před 6 roky, když jsme cvičiti se začali, mnohem nejistěji a chybnéji zpíval než nyní.