— 59 —

properia«. patero responsorií ze žalostivých hodinek ze sbírky Melchersovy. O velikonocích zpív~tna byla motetta ze sbírky »Cantiones ecelesiasticac« ocl IIallura, Piela, Ilaendlovo »Alleluja«, Wittovo =Regina coeli«. Pro dobu svatodušní a začátek školního roku nacvičen hymnus »Veni sancte Spiritus« od Hammy, Freye a Stecicera.
I. eucharistických skladeb přezpívány »Cantiones variae« od Hallera, téhož »lesu, dulcis memoria« a »Domino, non sum dignus«, Wittova ~tio s. Ignatii de Loyola od IIammy »O esca viatorunt«, »Pange lingua« od IIallera, Kozla, Mladého, P. Teresia a Sancta Maria, Witta, Traumihlera. Dále »Avc Maria« od Greitha, Hallera, Witta, »Diffusa est gratia« od Focrstera sen, »Salvo Re;*ina« od IIallera, »Te Deum« od Wilb bergera, Zvonaře a Witta, posvátné čtverozpěvy od Pally a Korába, 3 motetta od Mendelssohna, sbor »Tys, iS Bože, síla má« od Mladého a »Litaniae lauretanae« od Tresche.
Jediný pohled na tento program musí každému odborníku vynutiti obdiv a svrchované uznání. Dinoltý větší kůr chrámový mohl by se jím sm le pochlubiti. A nejsou to skladby leda-jaké, tuctové — n'koliv; vybíral je okus vytříbený a jemný. Stačí jen několik jmen: Palestrina, Foerster, IIaller, Witt, Rheinber;,*er. Nej,ou také lehká. »Ncvčiíš-li, kovái-íčku, nacvič si to sám!, "Zkus na př. Pielovu »in honorem Ss. SaCramenti«, Withicu 4hlasou vatikánskou nebo Rheinbergerovu »Sinccre in memoriam«. Proved tak svižné a bez-

vadné Hacndlovo »Alleluja« bez »eide« a ne-zvrhnout až do konce! Mimo zrcadlovou kapli vystoupily také chovanky ústavu řízeny p. prof. Mladým loni dvalcráte (na neděli smrtelnou a 22. po sv. Duchu), letos jednou (na 4. neděli po VF-likonocích) na kůru chrámu křižovnického lii-i velké mši sv. s rozhodným úspěchem. Co clo přednesu je zvláště chváliti přesnou v ý s l o v n o s Y, výraznou alccentuaci, libý soulad různých h 1 a s ů, dynamickou vyškolenost. Litujeme věru z duše, že nelze širšímu posluchačstvu pravidelně účastnu býti bohoslužeb tohoto ústavu; nebot vedle latinských zpěvů pěstuje se zde také lidová písm duchovní s horlivostí a dovedností nevšední. Jet to jedním slovem C y r i 11 s k á š k o 1 a par e x c e l l e n c e . Takových úspěchů ovšem možno dodělati se jen tam, kde se pracuje viribus unitis jako na tomto ústavě, kde snahy učitele hudby a katechety celým sborem a zvlášté řidite-]em jsou uznávány a vydatně podporovány. Bůh jim žehnej a odplat všem.	Y. E m. P k r.
Ředitelem kůru na Strahově od dutina t. r. ustanoven po p. Follbergrovi dp. P. Bruno Sauer, novicmistr řádu, známý jako spisovatel a básník pode jraénem Fr. Kyselý. Býval sbormistrem četné družiny ceciliánské v Jihlavě a provádí reformu hudl_,v chrámové směrem mírným, našim česlcýrn poměrům nejpřiměicnějším, huclbv instrumentální nevylučujícím, se zdarem úpiným. Výbornou pomůcku má ovšem v nových varhanách, velestruji to nad míru zdařilém soustavy pneumatické.

Diecése Litoměřická.

Studentská pout chovanců bisk. konviktu z MI. Boleslavi do matičky Prahy vydai-ila se skvěle. Chovanci počteni 96) byli ve chrámu Páně sv. Jana na Skalce velmi srdečné uvítáni veledůst. p. Fr. Zi m o u, O. S. B. z E m a u s, jehož přesvědčivému a úchvatnému kázání pak naslouchali. Chovanci konviktu vykonali pout do Prahy, aby získali výhod milostivého léta a aby dle přání velcdůst. p. preláta 1\Isgra dra Karla Jaeniga přednesli chorální zpévy při oběti mše svaté. DIůžeme s povděkem říci, že povést, která je před-cházela, nezklamala. Vše se jim řim lo tak (chce a nenuceně z ú_t, že až milo je bylo poslechnouti. Kyrie, Gloria, Credo a Agnus zapěli z »3tissrc cuncictus« od slovutného skladatele a ředitele kúru z M]. Boleslavi J. C. S }' c h r y. Při tom zpíval h sbor jednohlasně s průvodem varhan a na kůru II. sbor (12 chovanců) smíšený; při zakončení zpívaly oba sbory současně. Co se nám zvlášté líbilo, jest, že I. sbor (dole) zpíval sice zvučně, ale přece nekřičel, jak bývá při sborech podobnóho počtu. Jen při G l o r i a jsme pozorovali trochu chvatu, snad t,ásledlcem nadšení, jenž tento oddíl ntše sv. již sám sebou vůbec nese. Druhý sbor (na kůru, 4hlasý, smíšený) počínal si taká statečné, povážíme-li, žc úloha na

něho vznesená byla ne méné obtížná (nezvyklost místa, varhan atd.). Pozoruhodné bylo odstiitování; najednou jako by mocný příval se hrnul — a hned zase pozvolna vše unikalo a tichlo. Patrno z toho, jaké dovednosti může se i mládež studující těšiti, je-li proniknuta krásou chorálu a má-li obratného dirigenta, jakým skutečně p. ř-i d i t e l S y c lt r a se ukázal.
V Credu vyniklo »Et incarnatus est« jak mohutností hlasu (Jan Boháč, II. tř. gymn.), tak i pi-ednesem. O f f e r t o r i u m (»,kscendit Deus«) od Škuherského zpíval jen II. sbor. Introit, Sanctus, Benedictus, Agnus, Communio a Pange lingua bylo zpíváno gregorianskýnt chorálem. Po mši sv. byla j. C. S y c h r o v a velebná píseřt »O skvoucí matko Kristova«. ~koda, že i Sanctus a Benedictus nebylo kvůli jednotě zpíváno také z »lllissa convictus«. Snad nezbylo času k nacvičení anebo se snad chtělo ukázati, že Uisk. konvikt zná také g r e g orianský chorál',!
Končíme svůj skromný posudek: "Zpěv chovanců Uisk. konviktu mladoboleslavského Uyl vzorný, mocné clojímající, sloužil ke cti ~iditele kůru J. C. Sychry, který znám jest jako skladatel na slovo vzatý, jakož i zbožným posluchačům ku