57

je teprve v sacramentariu Rehořově a sice, jak výše řečeno, jest tam patero mší. Dlužno jetě připomenouti, že neděle se počítají nazpátky a prvui jest neděle 11Cjbll2ší vánocům. Od 9. a io. stol., jak vysvítá z Amalaria sv. Mikuláše 1., Beruoua reiclteuausl:ého, Kadgera veronského a jiných počítaly se do adventu již jen 4 neděle a talc zůstalo to v římské církvi až podnes. Advent obsahuje čtyři týdny a v posledním připadá svátek Narození Páně, není-li první den vánoc právě v neděli. V tom případě má advent čtyři úpiné týdny. Můžeme tedy říci, že nynější zvyk jest aspoň v římské církví již tisíc let starý ; pravíl-ne: aspoň v římské církvi, nebot ně-které církve ve Francii přidržovaly se až do 13, století pěti neděl adventních.
Ubřaci ambrosiánslcý má ve své adveutuí liturgii až podnes 6 neděl, rovněž nlešui Icuiha gotliská nebo mozarabská. Co se týče církve gallikánské, zlomky, které zachoval Mabillon, neobsahuji v té příčině nic ; nicméně lze s tímto učen

cem, jemuž v té věci přisvědčuje i Martéu, míti za to, že církev gallikánská jako v jiných příčinách tak i v této se při-držovala církve gothské, měla tedy 6 ne-děl v adventní liturgii.
V mešních l:uiliácii církve řecké čtou se rubriky týkající se adventu po dni 14. listopadu. Rel:ové nemají zvláštniho adventního officia ani neslouží v této době missam pi-aesaiictificatoruiii jako činí v době postu čtyřiceticlenaíiio. Pouze v officiíclt svatýcli od 15. listopadu až do neděle před vánocemi nacházíme rozmanité věci, ukazující na narození spasitelovo, na mateřství l'Iariiuo, na clilév betlémský atd.
`" neděli před vánocemi slaví »svátek svatýcli Starých«, památku na svaté StarélioLákona, kteří očekávali příští Páně. ]nové : 20 , 2I., 22., 23. měsíce prosince slují »předslavností Narození« a ačkoliv o těchto duech ustavičně se ještě slaví svátky• jednotlivých svatých, přece již nastávající slavnost Narození Páně naplňuje veškeru liturgii.

Reforma chorálu v XVI. a XVII. století.
Na základě nových spisů podává P. Bernard Velíšek, O. S. B. (Pokračování.)

Sn iii Tridentský poneclial péči o důstojný zpěv chrámový v jednotlivých diecésích provinciáluítn Synodám a biskupům. Jsou nám zacliováua akta partikulárních sněmů v značném počtu, jež svědčí, že ustanovení Pridentina nezůstala neplodnými.
Tak nařizuje provinciální Synoda Hnézdenská z rohu 1578: »K vůli vyloučení různosti v modlitbách a zpěvu církevním přijala posvátná Synoda římské Missály a Breviáře, upravené a vydané na povel a za dozorem posvátného sněmu Tridentslcéllo, a přikazuje, aby veškeren círlcevuí zpěv jim (Breviáři a Missálu) byl přizpůsoben, dále, aby v jednotlivých diecésích v kostelích katedrálních, kollegiátních i farních ustanoveni byli muži v té věci sběhlí, kteří by v náležitém pořádku se-stavili seznam knih obsahujících církevní zpěv, a je sepsali dle římských Missálů a Breviářů. Schází-li co k tomu ve starých Graduáliích a Autifonářích, budiž to dopiněno nákladem biskupů a kapitulí. Synoda výslovně si přeje a rozkazuje, aby toto nařízení provedlo se před za-hájením pi-íští Synody«.

Ctvrtý Milánský koncil (1582) ttai-izuje, aby každý biskup ve své diecési co nejdi-íve a pečlivě dal opraviti staré Autifonáře, pokud podle předpisu nového Breviáře ještě nejsou opraveny, a je upraviti dle vydání nového Breviáře. — Podobué nařizuje Synoda Aitiská (1355), aby Rímský Breviář a Missál ve všech diecésích provincie byl zaveden. »Zdálo se to (Syno(-Iě) býti slušnějším, než aby každá diecése podržela své vlastní officium, a to tím více, ježto Missály, lliurnály, Gradualy, Antifonáře a jiné podobné kniliy, sloužící potřebě jednotlivých diecésí této provincie, skoro všecky jsou poškozeny a namnoze rozebrány, tai:že sotva jsou ]c dostání, anižby bez velikých výloh mohly se dáti znova tisknouti. Aby však knihy, které jsou v potřebě chrámu metropolitního neb jiných lcatedrálnícll chrámů, nestaly se zbytečnými ua velkou škodu těch kostelů, usnesla se Synoda, aby nákladem celého ducliovenstva jednotlivých diecésí upravily se dle římských«.
Synoda Valencienská (ve Spauělsku) stanovila roku 1590 de ritu canendi in