-44‑

úkolu, jenž přidělen jest hudebnímu umění ve chrámu.
Oboje umění budiž tedy krásnem, ale krásnem sloužícím každé na svém jen sobě vlastním místě a jen svému zvláštnímu účelu.
Má-li hudební umění světské v ohledu tom' své požadavky a zákony, pak i hudební umění církevní odpovídajíc svým církevním zákonům budiž jalo formou, tak i vnitřní cenou krásné, obsažné, pino hlubokélio dojmu, povznášející a vzdělávající, jehož účelem není však výlučně jen krásno samo o sobě, nýbrž krásno sloužící a odpovídající jiným účelům, krásno, jež slouží božskému Majestátu, a proto obrážej se v něm také vznešenost a velikost tohoto Majestátu, jakož i z téliož Majestátu se pramenící klid,

tiché štěstí a blaženost neznající žádné vášně. 1 z tolko viděti, že hudba chrámová musí býti uměním, poněvadž všechno to tlumočiti dovede jen dokonalé umění. Jedině dokonalému umění dána totiž ona divotvorná moc, která očišfuje, léčí, povznáší, v duši nadšeni budí, ji rozjasňuje a nad všednost unáší. Lid třeba nepoznával uměleckou cenu bud chorálu, neb té či oné skladby, přec z krásna skladeb a z ryzího provedení jejicli tušiti a vyčísti musi velikost, vznešenost a velebnost toho, co umění to tlumočiti má, musí vycititi něco, s čím v ruchu obyčejného života se nesetkává, aby již tím poznával, že jest ve stanu Boha věčného, kdež jiný svět piný pravdy, jiné ovzduší, než jaké obráží se ve vášnivém reji a omamujícím víru života.
(Pokračování.)

Obecná jednota Cyrillská.
VÝROČNÍ ZPRÁVY ZA ROK 1900. Diecése Králové-Hradecká.

Velký koncert diecésní Jednoty Cyrillské v Hradci Králové a pěveckého sboru studujících c. k. reálky, pořádaný v neděli 10. března, vydařil se všestranné a nabyl významu velkého uměleckého činu pro Hradec. "Zastoupil úpiné duchovní koncerty, jinde dobou předvelkonoční dávané v kostelích, ba přinesl ještě více. Přes to zůstavil po sobě přání, abv některé věci byly opakovány v nové bezplatné produkci v některém ze zdejších kostelů; zvláště oratorium Perosiho »Umučení«, dávané na koncertě jen v prvních dvou částech, vyzývá k celistvému podání v prostorách chrámových, jež dojem takového díla nesmírně podporují. — Podnik připravený s takovou péčí a nákladem sil, za spolupůsobení tolika činitelů vzrostl skutečné na koncert >velký«, snad až příliš rozsáhlý. Ale znalecké roztřídéní programu a hospodárné šetření prostředky vneslo do pořadu pestrost obsahovou i zevnější, stálým obměňováním kombinací a barev zvukových. Díl první po vstupním sboru Aiblingrově »jubilate Deo< a Křížkovského »Zpěvech vánočních« zabočil v intimnější tony sopránového sola »Maria Panno< z Dvořákova oratoria »Svatební košile«), solového kvartetta tukázky z duchovních písní českých, polských a chorvátských staršího data), a vybraného mužského sboru pánů bohoslovců (Pa.lestrinovo 5hlasé »Improperium« a Gloria z Wittovy ruše ku cti sv. Františka). Druhý díl pohyboval se v rozměrech větších: Dietz d'Arma: >Pěvec«.

Novák: »Zakletá dcera, L. Perosi: »Umučení Páně< — ale i tu směněným průvodem i obméňovanou silou sborů. Zvlášté používání sborů různé silných — celkem 4 různé stupně — roztřídilo od sebe vokální výkony v nemalý prospěch interpretace skladeb i různých zvukových effektů. Neskončeno nad to šablonovitým rozpoutáním všech sil — číslo poslední stává se tím často nejslabším — naopak právé súžení sboru při oratoriu Perosiho na nejlépe kvalifikované síly způsobilo, že koncert posledním číslem skutečné se v y v r c h o l i l . Podobně i orkestr vystřídal rúzná obsazení, vyskytly se i housle solové a v průvodech vyméňovaly si úkol harmonium a piano. Pořad vykazoval čísla převážné duchovního rázu, pouze partie z oratoria »Svatební košile, »Pěvec« a Novákova ballada tvořily výjimku, a zvláště poslední z nich svým lidovým, šYastné vystiženým balladickým rázem stala se osvěžující oasou mezi ostatními přísnými skladbami církevními a tlumenějších tonů. Nikolív tedy na úkor celku, a do-konce ne ve vlastní neprospěch: právé v tomto okolí se zvláštní charakter skladby ostře narýsoval a odstínil. Umélecké vedení koncertu měl ředitel spolku dp. Dobroslav Ore]. Dobyl si plného úspěchu jak docílenou účinlivostí celku, tak pečlivým, do posledních podrobností jdoucím propracováním výkonů sborových. Pcdání skladeb namnoze značně obtížných jak po stránce intonační tak dynamické a zvláště deklamatorní, ja-