k(atoli ck on	pos -v ~ tuoli CYRIL ,SZÉ.
v	Majitel, vydavatel a redaktor:
1901. Ročník XXVIII,	F. J. LEHNER.	C1S10 5. a 6.
~Innnnmunnnnuunnnmunnunmm~nunummnnnnnnn~mm~nnnnmummm~mimnun imnm!ruwninrmu!i rnmun.umnuaunnnnninmm~nununnmil~

Obrana reformy církevní hudby,
Napsal František Jirásek. (Pokračování.)

R. 1745 vydal Spiess nauku o skladbě pod titulem: »Tractatus musicus compositorio - practicus«, leterážto kniha byla po dlouhá léta považována za jednu z nejlepších tohoto druhu. V knize té vystupuje ostrými až bezohlednými slovy proti nevzdělaným repraesentantům nápadně již pol.leslé a znešvařené hudby církevní.
Na str. 161. této knihy praví: )Naše doba prozrazuje sprostou snaliu, zanášeti do chrámu Páně lehkovážnou liudbu divadelní, komorní i koncertní, bez ohledu, hodí-li se ta která seslátaná divadelní arie k službám božím, čili nic. Což však daleko horším jest, že sami duchovní excedují touto smysinou hudbou na posvátném místě více, než kdokoli z laiků, ač by právě duchovním příslušelo, bdíti nad tím, by se nevloudila do chrámů hudba bujná a neslušná. Od hudby žádá se ovšem půvocínosti invence, brillantnosti a živosti ducha; to vše dlužno pronésti cum grano salis et majestate ecclesiastica — a nikoliv rouladami, bizarně, burleskně a fantasticky.«
Dále uvádí, že církevní liudbě svědčí nejlépe sloh kontrapunktický a staré církevní módy a že moderní toniny ne-jsou prý valně příznivy církevnímu duchu. Proto jest také lépe, praví dále, dávati diatonice přednost před cllromatikou. Varuje také před zvětšenými intervally a skoky, před příčností a chromaticicými

sledy akkordů, kterýchž možno sice s dobrým prospěchem použiti v hudbě divadel a dvorních kapel, nikdy však v kontrapunktických a církevních skladbách.
Druhým »mravokárcem« světácké hudby v chrámu Páně byl Gerbe,-t ron Hornczu. Týž narodil se r. 1720 v Horbu nad Nelcarem. Dostalo se mu v každém ohledu i v hudebním výtečného vzdělání. R. 1737 byl přijat do kláštera sv. Blažeje v Černém lese a zde r. 1744 vysvěcen na kněze. Jsa mnohostranným talentem, věnoval se studiu historie, starých lzlassiků, hebrejštiny, hudby i moderních jazyků. Nakloniv si ta'.' to opata řečeného kláštera, dostalo se mu od tohoto dovolení konati studijní cesty za účelem sezdání různých bibliothek. Cestováním po Německu, Rakousku a Italii nabyl obšírných traktátů o staré liturgii a hudbě chrámové, ti' Bologni seznámil se osobně s věhlasným P. 1\Iartinim, s kterýmž již dříve udržoval živou korrespondenci. Knihovna znamenitého učence toho, čí-tající 17.000 čísel, byla Gerbertovi vele-vítanou pomůckou k obohacení svých vědomostí. I v Římě hleděl co možno kořistiti ve prospěch svého hudebního vzdělání, pal: zvláště z knihovny Vatikánské.
Gerbert byl vynikající hudebník theoretický i praktický; byl obratným varhaníkem a i skladatelem. Zanášeje se studiem historie církevní hudby, seznal