27 —

Svátosti, nýbrž podobně jako lutroitus a Offertorium vyjadřuje tajemství pří-slušné doby, nebo příslušného svátku, nebo pronáší clílcy, prosbu, radost, přání, oddanost k Bohu. Na doklad uvedeme některé antifony.
O čtyřech nedělích advent-li í c h vyslovuje se v C o m m u n i o krátce a jasně duch tolioto cirkeviiího času, totiž radostné očekávání příští Vykupitele. Neděle I. Ps. 84. Dominus dabit benignitatem : et terra nostra dabit fructum suum. " alm 84. Hospodin prokáže dobrotivost svou, a země naše vydá plodu svélio (t. j. ratolesti z 1{ořme Jesse — Ježíše Krista). — Neděle 11. Bar. 4. et S. Jerusalem surge, et sta in excelso : et vide jucunditatem, quae veniet tibi a Deo tuo. Jerusaléme, povstaň a stůj na výsosti, a viz potěšeni, které přijde k tobě od Boha tvého. — Neděle III. Is. 35 Dicite : pusillanimes confortamiui, et nolite timere : ecce Deus noster veniet et salvabit nos. Rcete malomyslným: posilňte se a nebojte se, aj, Bůh náš při-jde a spasí nás. — Neděle IV. Is. 7. Ecce virgo concipiet et pariet filiuen: et vocabitur nomen ejus Ecnmanuel. Aj, panna počne a porodí syna, a nazváno bude jelio jméno Emmanuel.
Na slavnost svatých tří králů: Matth. C. 2. Vidimus stellam ejus in Oriente, et venimus cum muneribus adorare Dominum. Viděli jsme livězdu jeho na východu, a přijeli jsme s dary ]clauět se Pánu.
Na Boží hod velikonoční: i. Cor. 5. Pascha nostrum immolatus est Christus, alleluja: itaque epulemur in azymis sinceritatis et veritatis, alleluja, alleluja, alleluja. Beránek náš velikonoční obětován jest Kristus, alleluja: protoi hodujme v přesnicích upí•ímuosti a pravdy, alleluja, alleluja, alleluja.
Prvního února nalézáme v C o m m unio vzácný výrok oslavovaného sv. Ignáce, mučeuníka a biskupa antiochenského : Frumentum Christi sum, dentibus bestiarum molar, ut panis mundus inveniar. Kristovým zrnem obilným jsem, kéž bych byl rozemlet zuby dravců, abych byl shledán čistým chlebem.
Communio při mších zádušních zachovalo ještě svou původní po-dobu, nebot má ještě veršík. Zní následovně : Lux aeterna luceat eis, Domine : Cum sauctis tuis in aeternum : quia pius es. N/. Requiem aeternam dona eis, Do-mine: et lux perpetua luceat eis. Cum

sauctis tuis in aeternum : cluia pius es. Světlo věčné at jim svítí, ó Pane, s tvými svatými na věky, nebot Ty dobrotivý jsi. V. Odpočinutí věčné dejž jim, ó Pane, a světlo věčné at jim svítí. S tvými svatými na věky, nebot Ty dobrotivý jsi.
Melodie antifony Communio jest jednodušší a má často mocně vynikající střed. Mnohdy překvapuje výraz závěrku, jakéhosi ukojení, uspokojení, jenž se melodií vyjadřuje.
Závěrek.
Po »C o m m u n i o«, jež kněz modlí se na levé straně oltáře, vrátí se do pro-střed, políbí oltář a obrátí se k lidu s pozdravem: »Dominus vobiscum«, »Pán s vámi«, načež mu tento odpovídá: »Et cum spiritu tuo«, »Is duc h e m tvým«. Potom modlí se kněz z mešní knihy modlitbu po sv. přijímání »Postcommunio«. Pojmenování této modlitby pocliází odtud, že se říká po »Communio« (»po přijímání«). Po »modlitbě po sv. přijímání« zavzuí ještě jedenkráte střídavý pozdrav »Pán s vámi«, •>I s duchem tvým«, jejž osmkráte kněz při mši svaté pronáší a šestluáte od zpěváků se opětuje, a proto ještě zvláštní pozornosti naší zasluhuje.
Slova »Dominus vobiscum«, »Pán s vámi« vzata jsou z písma sv.; těmito slovy pozdravil Booz své žence na poli (Ruth 2, 4); podobně pozdravil archanděl Gabriel Rodičku Boží. Sněm církevní v městě Braze v Portugalsku r. 563 konaný odvozuje užívání pozdravu tohoto v liturgii v celém východě z tradice apoštolské. Odpověd »E t c u m s p iritu tu o«, »I s duchem tvým« jest té-měř do slova utvořena dle slov, jimiž obyčejně sv. Pavel v závěrku svých epištol svým věřícím různých milostí od Boha želal. Církev užívá často tohoto pozdravu pro jeho hluboký obsali. Nebot zavítá-li k někomu Pán, nepřijde prázden, nýbrž se všemi nebeskými dobry — se svou milostí a láskou, s pravdou, se svou po-mocí, se svým poželináním a pokojem. Pento všeobecný význam pozdravu bývá pak blíže určen podle toho, při kterém náboženském výkonu se vyslovuje. Při mši svaté vyprošujeme si tímto pozdravem na Bohu jednalo potřebné pomoci, bychom mši svaté důstojně a s užitkem obcovali, jednak udržuje se jím živý styk kněze a lidu, jehož jménem kněz též oběti pi•ináší. Tak po »G l o r i a,, před oracemi přeji si kněz a lid pozdra-