— 14

'__e i tu pi•i postupu plati: Zlatá cesta prostřední« dlužno na zi-eteli míti.
Všechno však poučování nebylo by nic platno, kdyby jak kněz, tak řiditel kůru nepředcházeli sami dobrým příkladem. Není dobře podobati se milníku u cesty, který jiným sice cestu ukazuje, sám však po ní nejde. Proto musí zpěváci viděti, že účast jejich je vážena a ceněna.
Duchovní dobře věci poslouží, když sem tam i do zkoušek dojde, povzbudí a pochválí. Vždyt zaujat bohoslužbou nemůže ani věnovati pinou pozornost oněm krásným melodiím církevním; to jde mnohem snáze při zkouškách. Řiditel kůru pak mnoho vykoná, když pilně se zpěváky cvičí, sám pilně předpisy zpěvu církevního studuje, a se přesně dle nich řídí, ve všem jednání vážnost ukazuje, s pevností spojuje zároveň laskavost a svatou trpělivost.
Někdo však namítne: To je všecko pěkné! Ale já, na zastrčené vesnici, s malým personálem, který ještě často tvoří má žena s dětmi, a k tomu s nástrojem, který sice dovede zabrániti, aby myši v kostele mnoho škody nenadělaly, ale ku provozování lludby posvátné naprosto se nehodí, co pak já si mám počíti!
Nuže! Pokud se týká nástroje, kde jsou varhany zcela nedostatečnv, jest povinností povolaných činitelů, aby se, jako se starají o jiné bohoslužebné náčiní, starali se také o varhany, které jistě nejsou v kostele posledními. Popud k tomu ovšem musí vyjíti od i-iditele kůru.
Jen račte, pánové, napsati malé memorandum, které by mohlo sloužiti za podklad úředního jednání, a poslati dále. Však se ty ledy přece jednou prolomí! Nevíte-li si v tom dosti rady, račte se, prosím, obrátiti na pány vikariatní pro-motory! Vždyt proto jsou!
Pokud pak se týká sboru, nejsou ty poměry tak příliš černy. Vždyt není potřeba snad, když mám 4 zpěváky, abych se s nimi pokoušel o osmihlasou mši Palaestrinovu. To by ovšem nešlo. Ale pravá hudba církevní zái•í i v jednoduchosti, i ve skladbách na poliled nepatrných.
Vždyt také není všude nádherná kathedrála, není všude nádherně vše uvnitř zařízeno. A přece i menší kostelíčky jsou také důstojnými stánky Páně ! A podobně i v našem případě; i skladby menších rozměrů jsou rovněž pěkny, jestli se s náležitým pochopením před-

nášejí. Jsem toho ovšem dalek, abych snad podceňoval obtíže, které se naskytují, hlavně pokud se týká ochoty zpěváků. Vím ze zkušenosti, že největší potíž má dirigent se zpěváky, kteří proto, že sem tam na světských produkcích účinkovali, domnívají se, že skladby církevní jsou pro ně hračky, nad něž oni už dávno povzneseni jsou. Ovšem, když milostivě se přece súčastní, facit všeho je — že nemollou z místa.
hu třeba ovšem trpělivosti nesmírné a píle mravenčí. Třeba je pánům bassistům dole v bezmezí se potácejícím pro-praviti uši, aby se slyšeli, zrak zas pro-tříti pánům tenorům, pro něž dynamická znaménka obyčejně ani neexistují, a kteří mají tu utkvělou představu, že je musí býti vždy nade všechny slyšeti. Alty, které obyčejně pokulhávají jako nějaký podagrista, ty je potřeba pobídnouti. Nu, a abych klofl už na všechny strany, musíme rozvázati ústa sopránům, aby z pohodlnosti, anebo jak si oni často myslejí (to obyčejně ony), z noblessy slabiky a tony nekousali a nepolíkali, nestáli němi tam, kde pražádných paus není. Vše záleží na dirigentovi; ten musí duši svou a představu svou vštípiti účin-kujícím, aby na něm pi-ímo lpěli. A pak takovým řádným přednesem získáme nesčetných přátel hudbě posvátné, a zpěváci sami v brzku najdou ten kouzelný prut, jímž se báječná míše hudby posvátné otevře: že je to pilné chodění do zkoušek a pokory, piná poslušnost k panu dirigentovi.
Jiným prostředkem ku šíření myšlének Cyrillských jsou spolky katolické vůbec, ale Cyrillské zvlášf. Tyto mají býti pravými štěpnicemi, kde by se duch Cyrillský pěstoval a odtud do zanedbaných lánů_ pi•esazoval. Proto zřízena i u nás v Cechách Obecná Jednota Cyrillská, potom Jednoty diecésní a farní. Kdo tedy jest v čele těchto Jednot, za-jisté bude se snažiti, aby spolek vytknutého účelu dosálil, aby to nebyl jen spolek na papíře Dále třeba postarati se o důkladný výcvik dorostu Cyrillského v seminái-ích a ústavech učitelských. Doufejme, že při chystané reorganisaci těchto nevyjde hudba posvátná na prázdno.
I páni vikariátní promotoři nejsou snad jen proto, aby se tak za onoho času sešli anebo snad ani nesešli; oni mají býti sprostředlcovateli, rádci, duši reformy lludby chrámové. O vykonaných pracích ve vikariátě budiž veden spo-