-89

Graduale R. tiskaři Raimondovi, tvrdě, že celé o p r a v i l jeho otec. --- Ale o smlouvu 1<upni povstal neblahý spor, který S. R. C. rovnala až clo 1614, který svedl mnohé historiky, mezi nin;i i Bainiho k úsudku, jakoby spor ten zaviněn byl vnitřní nedokonalostí práce Palestrinovy. Než, jak dokazují akta processu, tomu tak nebylo, a spor se točil o kupní cenu, 2015 římských skůdů (clle našich asi 30.000 zL), kterou všemožným způsobem snížiti hleděl Raimondi a ]c čemuž vyhledával různé záminky, ano i tu, jako by bylo Gr. pino cliyb a neslalo se proto vytisknouti.
Možno-li mluviti o chybách, tu se vztahují jen k dílu II., o němž není jisto, že by pocliázelo od Palestriny, a byl-li jeho tvůrcem, riepi-ipravil Iio asi k tisku. A že ani v době sporu nebyl ustálen o těchto cliybách názor, patrno ze Summaria S. R. C., v němž jednou se praví : »vi t i u m m a g n u m« a po druhé pravý opak »vitium modicum«.
A aby ani na »vitium modicurn« se nemohl Raimondi vymlouvati, nařídila Apoštolská Stolice r. 16o8 praefektovi S. K. C. kardinálu del Monte, aby toto Gr. dal znova prohlédnouti. K revisi povoláni žáci Yalestrinovi : F e 1 i c e A n erio a Francesco Suriano, nejznamenitější hudebníci té cloby. — Když opravili chyby zvláště dílu II. a text celého Graduale upravili tak, že souhlasil s textem missalovým znova emendovauým r. 1604 na rozkaz papeže Klementa VIII., dala Papežská Stolice r. 16o8 tiskaři Raimondovi »privilegium imprimendi librorum cantus firmi«, který vydal první díl r. 1614, a druhý díl r. 1615. -- Poněvadž oba díly přijaty byly od S. R. C. za knilry liturgické, vynecliáno bylo jméno jejich původce Yalestriny i korektorův jména Aneriovo a Surianevo, a dílo nadepsáno: »Graduale de Tempore et de Sanctis juxta Ritum Sacrosanctae Romanae Lcclesiae cum cantu Pauli V. Pont. Max. jussu reformato. Romae ex Typographia Medicaea MDCXIV et NIDCXV.«
Když pak v našem století nadešla chorálu kýžená doba obnovy a opětného rozkvětu, když Francouzi, Němci a Angličané jako o závod vytaliovali z prachu archivu staré rukopisy melodií chorál-

nich a dle nich upravovali nová vydání liturgickýcli knih, byli by svojí nejlepší snahou podkopali nutnou jednotu v liturgickém zpěvu. Kolik archeologů a kolik archeologických komisí, tolik různých chorálů.
Bylo nutno, aby sama Apoštolská Stolice chopila se obrodu chorálu a aby hlavně dbala jednoty jeho. A z této nutnosti vyplývala druhá nutnost: určiti jedno vydání chorálních knih pro celý křestauslcý svět a vysloviti přáni, aby celý svět dle něho zpíval, A Stolice Apoštolsl{á tak učinila a vydala sama základ ku chorálu, G r a d u a l e Rom a‑
n u m a pak i ostatní liturgické zpěvní knihy u Pusteta v Rezně. Jak již řečeno sub B), není Graduale Rom. nyní Apoštolskou Stolicí vydané ničím jiným, než opravenym vydáním Gradualu z r. 1614 a 1615. —
Z toho patrno, že Graduale římské a tedy chorál v něm obsažený má též cenu historickou, poněvadž lze jej předně stopovati do počátku stoietí XVII., a za druhé lze považovati medicejské Graduale s kráceným chorálem za výsledek nutných oprav století předešlých. Má chorál římský před sebou historický vývoj celého věku l,řesfanskélio a není pouze zajímavým obrázkem stadia chorálu jednoho nebo dvou století.
Za »Liber G r a d u a l i s« přimlouvá se archeologie hlásajíc učenému světu, že jen toto vydání chorálu a žádné jiné se lionosi pravým starým chorálem.
Za »Graduale Romanum« se archeologové mnoho přimlouvati nebudou, poněvadž nechtělo choutkám jejich se naprosto podrobiti, ale nemohou mu ni.. kdy vytknouti, že by krácením jubilací porušilo základní stavbu a ráz původních melodií.
Pro »Liber Gr.« mluví století X. a XI., poněvadž jest reproclukcí tehdejších melodií; pro »Graduale Romanum« mluví století všechna, poněvadž se neštítilo »Gr. R.« vývoje zpěvu a nutných oprav
o jeho melodií, pokládajíc jej za řeč živou a ne zkamenělinu.
I »G r a d. K o m.« má tedy cenu historickou a rovnocenné jest po této stránce s Liber Grad., byt i archeologové ne-byli s ním spokojení.
(Pokračování.)