— 88 —

temporis inutiliter absumi videtur, quod de cetero pneuma fiat in ultimus antiphonis vesperarum, nocturnorum, Magnificat et Benedictus. S i m i 1 i t e r a bbrevie t ur cantus, qti antu m fieri poterit, quando super unam sy11ybam aut dictioneni plures sunt notulae, quam par sit. (Ahle, str. 23.)
A pak i to dlužno uvážiti, že nejen zpěv círl,:evní přepiněn byl bezvýznamnými a dlouhými melodiemi, ale že i text liturgický nemírně byl prodlužován, do officia a mše sv. vkládány byly texty někdy ceny dosti pochybné, jež zbytečně protahovaly liturgický úkon. Vkládáni nových textů aneb prodlužováni starých se dálo obyčejně bez vědomi Apoštolské Stolice, čehož byl nutný výsledek, že měl každý klášter, každá diecése jinou liturgií. Pí•ipomínáme, že ob-sahovaly na př. některé missály XV. stol. a v počátku XVI. stol. až Zoo sequencí a na některou slavnost připadaly i 2 až 3 sequence. A i toto spustošené pole jednoty liturgické snažili se mnozí jednotlivci uvésti v pořádek. Než privátní snahy nevedly k cíli ani v úpravě liturgického zpěvu, ani v liturgii vůbec.
A proto byl nejvyšší čas, že chopila se rázně opravy sama autorita církevní. Počato bylo s opravou na sněmu Tridentském, kdež r. 1562, 17. září v sezení 22. stanoveno bylo povšechné pravidlo: Ab ecclesiis vero musicas eas, ubi sive organo sive cantu lascivum aut impurum aliquid miscetur . . . arceant (episcopi), ut domus Dei vere domus orationis esse videatur ac dici possit.
Aby se zadost učinilo uvedené zásadě, upraven byl nejprve zpěv kněžský (accentus) dle opraveného textu missálového, jejž bulla »Quo primem« z 12. července 1570 předepsala pro celou Církev a na-řídila pod trestem exkomunikace, aby každý kněz četl a zpíval mši sv. dle nově opraveného missálu. Leč bohužel íiprava zpěvů kněžských bvla pina věcných a tiskových chyb. Jan Guidetti, žák Yalestrinův, je zdokonalil, použiv nově korrigovaného textu missálového z r. 1588 (za papeže Sixta V.).
Accentus byl tedy opraven a oprava ta ještě záležela také ve zkrácení melodií. Na řadě byl Concentus (zpěv kůru a lidu), zvláště základ jeho, G r a d u a l e Romanum.
Opravu jeho melodií svěřil asi roku 1575—1576 papež Rehoř XIII. řiditeli

kůru v basilice Svatopetrské, Petru Al. Palestrinovi. Tol10 důkazem jest vlastní dopis Pal, z r. 1578 na vévodu 1\Iantovského, objevený Dr. F. Habrlem nedávno v archivu lVIantovském a výnos, který vydala 2. června 1599 Sacra Rota Romana (nynější S. K. C.) a který cituje řiditel sixtinské kaple Guiseppe Baini (1775 až 1844) v díle: 'NIemorie storico-critiche della vita e delle opere di Giovanni Pierlugi da Palestrina 1828.
Výnos zní: Liber talis (Graduale Romanum) qualis est compositus vel correctus et reformatus a Joanne Petro Aloisio de ordine sanc. mem. Gregorii XIII.
Jest tedy naprosto jisto, že oprava Gr. K. svěřena byla Yalestrinovi, a že se jí také podjal. A v č e m z á 1 e ž e 1 a t a o p r a v a? Neváháme s jistotou tvrditi, že P. dal se do opravy chorálních melodií, jak toužil je opraveny míti veškeren hudební svět, že totiž z k r á t i l zbytečné jubilace. le Yalestrinova práce kryla se stouto všeobecnou tužbou, patrno z vlastních slov Y. (uvedený dopis) : »Bude mi cti chorál očistiti od barbarismů, t. j. špatných tonů (da barbarismi e dai mali Soni).« A tehdejší doba za barbarismus na chorálu považovala jeho znešváření příliš dlou-11ými neumami. ("Lpívalo se až 210 not na jednu slabiku.) Ovšem již samo jméno Palestrinovo ručí nám za to, že zkrácení nestalo se na újmu základní stavby melodické a že jím ani v nejmenším nebyl setřen ráz, který chorálu dal sv. Rehoř. "Zajisté jen ty přívěsky vynechal Y., kterými obtížili původní melodii zpěváci z dob pozdějších. Y. prokázal chorálu podobnou dobrou službu, jakou každý prokazuje stromu, zbaví-li ho mechu a jiných cizopáslců.
A dokončil Palestrina úkol mu svěřený?
7. rozhodnutí Ap. Stolice 2. června 1599 ve sporu o kupní cenu rukopisu P. mezi jeho synem (Iginio) Hydinem a tiskařem Raimondim plyne, že Palestrina opravil a k tisku připravil první část Graduale Romanum, jež obsahuje Proprium de tempore, Druhou část, Proprium a Commune Sanctorum t. z. Sanctuarium asi sám nedokonal; možno že připravil ku opravě materiál, na jehož základě se podjal opravy snad jeho syn Iginio.
Než z mnoha příčin za žitQPalestrinova nedošlo k tisku tohoto Graduale. Dědic P., jeho syn Iginio, prodal celé